РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №568/2122/25
Провадження №2-а/568/2/26

06 березня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Кондратюка В.В.
секретаря судового засідання Ковальчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів, Дубенського району Рівненської області, за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до статті 286 КАС України з повідомленням учасників справи, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, та
ВСТАНОВИВ:
Зміст заявлених позовних вимог
Позивач звернувся з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та зазначає що 29.11.2025 заступником начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » капітаном ОСОБА_2 було винесено постанову серії № 00829Е про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП та накладення штрафу
Вказує, що за змістом такої постанови позивач «самостійно без дозволу» залишив транспортний засіб та пересувався по території пункту пропуску, що заперечує оскільки у його діях відсутня ознака «самостійності», що є ключовою для даного правопорушення. 
Позивач зазначає, що під час проходження контролю службова особа у формі чорного кольору (яка здійснювала регулювання руху на смузі) надала йому усну вказівку (розпорядження) вийти з транспортного засобу та прослідувати до паспортного контролю, а позивач виконав законну вимогу представника влади i пройшов до зони контролю, а потім повернувся до свого авто.
Стверджує, що його було притягнуто до відповідальності саме за виконання вказівки уповноваженої особи, що виключає його вину та протиправність дій. У позовній заві покликається на упереджене ставлення, психологічний тиск та порушення процедури розгляду, так як пiд час розмови позивача по телефону інспектор неправомірно та у категоричній формі вимагав припинити розмову, а потім самовільно відкрив дверцята автомобіля позивача та у примусовому тоні вимагав: «давай пішли», а коли позивач намагався продовжити рух, його було примусово повернуто назад для складання постанови.
Також вказує, що інспектор проігнорував прохання позивача обмежитись усним або письмовим попередженням, наполягаючи виключно на накладені штрафу, що свідчить про каральну у мету а не профiлактичну.
Крім того зазначає, що пояснення позивача були повністю проігноровані, а дана ситуація продиктована службовим тиском щодо необхідності «показово» скласти протоколи на тлі недавніх інцидентів, що стосувалися Полковника/Начальника загону.
Позивач стверджує, що якби він справді порушив правила, курив чи щось шкодив то тоді готовий платити штраф, а в даній ситуації це зовсім не справедливо. 
Вважає, що такі дії інспектора вказують на те, що постанова винесена внаслідок зловживання повноваженнями та суб`єктивного підходу.
Процесуальний хід справи
08.12.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Кондратюка В.В.
09.12.2025 було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
18.12.2025 копія ухвали вручена позивачеві.
16.12.2025 до суду надійшла заява позивача, в якій він частково усунув недоліки позовної заяви та просив звільнити його від сплати судового збору.
08.01.2026 винесено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання позивача, ОСОБА_1 , про звільнення від сплати судового збору та продовжено йому строк для виправлення недоліків позовної заяви зазначених в ухвалі від 09.12.2025 в частині подання суду документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі на 10 (десять) днів, з дня отримання копії даної ухвали.
19.01.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків до якої долучено квитанцію про сплату судового збору № 1.490700027.1 від 15.01.2026 в розмірі 665,60 грн.
19.01.2026 винесено ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у адміністративній справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до статті 286 КАС України з повідомленням учасників справи. Призначено розгляд справи на 03.02.2026 11 год. 30 хв. Окрім того, даною ухвалою, з урахуванням особливостей розгляду цієї категорії справ, визначених ст. 268-270 КАС України, витребувано у Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) матеріали на підставі яких винесено постанову № 008269Е від 29.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП.
27.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
30.01.2026 від позивача надійшли письмові пояснення в яких він просить розгляд справи проводити за відсутності позивача.
03.02.2026 сторони спору до суду не з`явилися, судове засідання відкладено на 10.02.2026 на 9 год 30 хв.
10.02.2026 сторони спору до суду не з`явилися, судове засідання відкладено на 20.02.2026 на 11 год 30 хв.
16.02.2026 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
20.02.2026 та 06.03.2026 сторони спору до суду не з`явилися.
Стислий виклад доводів сторін у заявах по суті
У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 вимоги позивача не визнає повністю і вважає, що вони не ґрунтуються на законі, є безпідставними і тому не підлягають задоволенню з наступних причин.
Згідно із положенням пункту 5 та 13 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються обов`язки щодо організації запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Держприкордонслужби, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами та встановлення за погодженням з митними органами та керівниками відповідних підприємств, на території яких розміщено пункти пропуску через державний кордон режиму у пунктах пропуску через державний кордон України, контроль за його додержанням.
Частиною 1 статі 202 КУпАП передбачено, що порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду-виїзду тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на посадових осіб - від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказує, що відповідно до пункту 2.2 розділу ІІ вказаного Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Держприкордонслужби щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон, що затверджений наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 29.08.2011 №627 (далі – Порядок №627)контроль за додержанням загального стану режиму в пунктах пропуску здійснюється всім складом зміни прикордонних нарядів у пункті пропуску та шляхом періодичної перевірки спеціальними прикордонними нарядами.
Відповідно до пункту 2.9 розділу ІІ цього ж Порядку визначено, що під час перебування у пунктах пропуску особам, які перетинають державний кордон, забороняється: самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишати транспортні засоби чи здійснювати у них посадку; без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону залишати зону прикордонного контролю і територію пункту пропуску; під час проходження визначених законодавством видів контролю в пункті пропуску вживати алкогольні напої та палити в не відведених для цього місцях; своїми діями та розміщенням транспортних засобів, багажу (вантажів) створювати перешкоди для виконання службових обов`язків працівниками контрольних органів і служб, обслуговуючим персоналом транспортних засобів, проходження пасажирами визначених видів контролю; пошкоджувати чи виводити з ладу елементи огорожі, технічні пристрої та обладнання, інформаційні щити та інше майно пункту пропуску; порушувати рядність руху, встановлену дорожньою розміткою, змінювати напрям руху в`їзд/виїзд, перевищувати швидкість руху, здійснювати проїзд без зупинки лінії паспортного контролю, зупиняти транспортні засоби в не визначених місцях; перебувати в пункті пропуску без документів на право перетинання державного кордону; відкривати двері вагонів до закінчення прикордонного та митного контролю; починати рух транспортного засобу до закінчення прикордонного контролю і без дозволу посадової особи підрозділу охорони державного кордону.
Межі зон прикордонного контролю визначаються у технологічних схемах пропуску через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів і позначаються інформаційними покажчиками (пункт 2.15.). 
З огляду на вищевказане, додаткові режимні правила визначені також наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31.07.2020 №136-ОД «Про режим в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» та зони прикордонного контролю», яким передбачено заборону самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону залишати транспортні засоби чи здійснювати у них посадку.
29.11.2025 року о 12 год 10 хв слідуючи на в`їзд в Україну з Республіки Польща на т/з марки «Хюндай» р/н НОМЕР_2 , громадянин України ОСОБА_1 самостійно, без дозволу прикордонного наряду, залишив транспортний засіб та пересувався по пункту пропуску, чим порушив режим в пункті пропуску через державний кордон України, зокрема вимоги абзацу 2 пункту 2.9 розділу 2 «Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон», затвердженого наказом АДПСУ від 29 серпня 2011 року №627 та абзацу 2 підпункту 3.6 пункту 3 наказу начальника 7 прикз від 31 липня 2020 року №136-од. «Про режим в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» та зони прикордонного контролю», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 202 КУпАП. 
Прикордонним нарядом «Вартовий шлагбаума» молодшим сержантом ОСОБА_3 було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишив транспортних засіб та пересувався по пункту пропуску (рапорт військовослужбовця додається). Відеозапис з нагрудного відеореєстратора прикордонного наряду надати неможливо у зв`язку з тим, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.06.2025 №2016-АГ «Про порядок використання автоматичної фото- і відеотехніки під час виконання службових обов`язків» відеоматеріали підлягають зберіганню не менше 15 діб. Після закінчення встановленого строку зберігання, у зв`язку з обмеженим обсягом пам`яті носія, відеозапис був видалений.
29.11.2025 заступником начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 розглянуто справу відносно позивача та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії №008269Е, відповідно до якої останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 202 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Оскільки правопорушення виявлено в пункті пропуску та позивач свою вину визнав (копія відповідної заяви додається), із врахуванням положень статті 258 КУпАП відповідно протокол про адміністративне правопорушення не складався.
Відповідач зазначає, що під час розгляду справи уповноваженою особою, було враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, а також від позивача не надходило жодних клопотань.
Позиції учасників справи
Позивач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, проте 30.01.2026 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
У заяві про долучення пояснень вказав, що цей позов подано ним не через небажання сплатити штраф у розмірі 850 грн, оскільки для позивача це не є фінансовою проблемою, та повідомив що коли позивач справді порушив, то готовий бути покараним та сплатити штраф
Щодо його «визнанням вини» то вказує, що його ввели в оману, оскільки коли дали документ на підпис, він прямо запитав інспектора: «Що це за підпис?», нащо чітко відповіли: «Це підпис про отримання квитанції/копії постанови». Стверджує, що йому не повідомили, що цим він визнає вину, та вказує що не визнавав і не визнає своєї вини. 
На думку позивача відео або взагалі не знімалося, або було навмисно приховане, тому що на ньому було б зафіксовано не його порушення, а поведінку самих інспекторів. Вважає, що долучені до відзиву рапорти складені зацікавленими особами.
Відповідач , який належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, 16.02.2026 подав заяву про розгляд справи за його відсутності
Фактичні обставини справи, докази що їх підтверджують та зміст правовідносин, що встановлені судом.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № 008269Е від 29.11.2025, цього ж дня 29.11.2025 року о 12 год 10 хв громадянин України ОСОБА_1 слідуючи на в`їзд в Україну з Республіки Польща на т/з марки «Хюндай» р/н НОМЕР_2 ,. самостійно, без дозволу п/н, залишив транспортний засіб та пересувався по ППр, чим порушив режим в пункті пропуску через державний кордон України, зокрема вимоги абзацу 2 пункту 2.9 розділу 2 «Порядку дій посадових осіб ООДК ДПСУ щодо установлення режиму в ППр через ДК, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в ППр через ДК», затвердженого наказом АДПСУ від 29 серпня 2011 року №627 та абзацу 2 підпункту 3.6 пункту 3 наказу начальника 7 прикз від 31 липня 2020 року №136-од. «Про режим в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» та зони ПК», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 202 КУпАП.
Паспорт громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон виданий 10.09.2025р., та позивачу згідно картки платника податків присвоєно РНОКПП НОМЕР_3 . 
Відповідно до рапорту молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії інструктора кінологічної групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) молодшого-сержанта ОСОБА_5 від 29.11.2025, з 08 год. 00 хв. 29.11.2025 року до 20 год. 00 хв. 29.11.2025 року він виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «ВШ» (тил) в пункті пропуску «Шегині». Близько 12 год. 10 хв. ним виявлено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в пункті пропуску «Шегині», територія Шегинівської об`єднаної територіальної громади Яворівського району Львівської області, який слідуючи на в`їзд з України в Республіку Польща на транспортному засобі марки «Хюндай» реєстраційний Номер KYW853 самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишив транспортний засіб та пересувався по пункту пропуску. Про даний факт здійснив доповідь по команді.
За містом рапорту заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) капітана ОСОБА_6 8 год. 00 хв. 29.11.2025 рок до 20 год. 00 хв. 29.11.2025 року він виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів» в пункті пропуску «Шегині». Близько 12 год. 15 хв. 29.11.2025 року йому надійшла доповідь від молодшого інспектора прикордонної служби молодшого-сержанта ОСОБА_5 про те, що близько 12 год. 10 хв. громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в пункті пропуску «Шегині», територія Шегинівської об`єднаної територіальної громади Яворівського району Львівської області, слідуючи на в`їзд з України в Республіку Польща на транспортному засобі марки «Хюндай» реєстраційний номер НОМЕР_2 самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишив транспортний засіб та пересувався по пункту пропуску. Своїми діями, громадянин України ОСОБА_1 порушив режим в пункті пропуску через державний кордон України, зокрема вимоги абзацу 2 пункту 2.9 розділу 2 «Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон», затвердженого наказом АДПСУ від 29 серпня 2011 року № 627 та абзацу 2 підпункту 3.6 пункту 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 липня 2020 року №136-од, «Про режим в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» та зони прикордонного контролю», тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 202 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Про даний факт здійснив доповідь по команді.
У додатку до відзиву «Заява особи.pdf» міститься заява наступного змісту «Я, громадянин України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , не оспорюю вчинене адміністративне правопорушення, вину свою визнаю.» така заява датована 29.11.2025.
Норми права, що застосовані судом при вирішенні справи
Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 1 ст. 202 КУпАП передбачено відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду – виїзду.
Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених у частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтею 110, частинами першою, другою і третьою статті 114, статтею 115, частинами першою, другою статті 116-1, частинами першою, другою і третьою статті 116-3, статтями 119, 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. ( частина 1 ст. 258 КУпАП).
«Порядок дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон» ( далі по тексту Порядок) затверджений наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 29.08.2011 за № 627, розроблено з метою забезпечення прикордонного контролю та реалізації положень законодавства України щодо: встановлення режиму в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України (далі - пункти пропуску) та контролю за його додержанням; взаємодії з контрольними органами і службами під час здійснення прикордонного контролю та пропуску через державний кордон осіб, транспортних засобів і вантажів; координації діяльності контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю щодо осіб, транспортних засобів, вантажів (товарів), що переміщуються через державний кордон або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску.
Відповідно до п. 1.3. Порядку, режим у пунктах пропуску через державний кордон це порядок перебування і пересування всіх осіб і транспортних засобів у межах території прикордонних залізничних і автомобільних станцій, морських і річкових портів, аеропортів і аеродромів, відкритих для міжнародного сполучення, а також здійснення іншої діяльності, пов`язаної з пропуском через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів.
За змістом п. 2.1., 2.2. Порядку, режим у пунктах пропуску для міжнародного та міждержавного сполучення встановлюється наказом начальника органу охорони державного кордону за погодженням з начальником митного органу та керівником підприємства, на території якого розміщено пункт пропуску через державний кордон .
Режим у місцевих пунктах пропуску встановлюється наказом начальника органу охорони державного кордону за погодженням з керівником органу місцевого самоврядування.
Контроль за додержанням загального стану режиму в пунктах пропуску здійснюється всім складом зміни прикордонних нарядів у пункті пропуску та шляхом періодичної перевірки спеціальними прикордонними нарядами.
Обмеження для осіб які перебувають в пунктах пропуску визначені п. 2.9. Прядку.
Так, вказаною нормою передбачено, що під час перебування у пунктах пропуску особам, які перетинають державний кордон, забороняється: самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишати транспортні засоби чи здійснювати у них посадку; без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону залишати зону прикордонного контролю і територію пункту пропуску; під час проходження визначених законодавством видів контролю в пункті пропуску вживати алкогольні напої та палити в не відведених для цього місцях; своїми діями та розміщенням транспортних засобів, багажу (вантажів) створювати перешкоди для виконання службових обов`язків працівниками контрольних органів і служб, обслуговуючим персоналом транспортних засобів, проходження пасажирами визначених видів контролю; пошкоджувати чи виводити з ладу елементи огорожі, технічні пристрої та обладнання, інформаційні щити та інше майно пункту пропуску; порушувати рядність руху, встановлену дорожньою розміткою, змінювати напрям руху в`їзд/виїзд, перевищувати швидкість руху, здійснювати проїзд без зупинки лінії паспортного контролю, зупиняти транспортні засоби в не визначених місцях; перебувати в пункті пропуску без документів на право перетинання державного кордону; відкривати двері вагонів до закінчення прикордонного та митного контролю; починати рух транспортного засобу до закінчення прикордонного контролю і без дозволу посадової особи підрозділу охорони державного кордону. 
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Мотиви та висновки суду, щодо заявлених вимог
Відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем інкримінованого йому правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення № 008269Е від 29.11.2025.
Так, за змістом рапортів ОСОБА_5 та Бойка В. 12 год. 10 хв. ОСОБА_1 в пункті пропуску «Шегині» , територія Шегинівської об`єднаної територіальної громади Яворівського району Львівської області, слідуючи на в`їзд з України в Республіку Польща на транспортному засобі марки «Хюндай» реєстраційний номер НОМЕР_2 самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишив транспортний засіб та пересувався по пункту пропуску.
Такими діями позивач допустив порушення заборон визначених п. 2.9. Порядку, а саме самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишав транспортний засіб.
Позивач у позовній заяві, та у на своїх письмових поясненнях не заперечує факту залишення ним транспортного засобу та пересування по пункту пропуску, вказуючи при цьому, що такі його дії були вчиненні ним на виконання вказівки уповноваженої особи, проте доказів такої фактичної обставини суду не надано.
Оцінюючи доводи позивача про те, що він проставив свій підпис на підтвердження саме про отримання квитанції/копії постанови а не визнання вини, суд вважає такі непереконливими, так як з аналізу «Заява особи.pdf», що датована 29.11.2025, слідує твердження наступного змісту «Я, громадянин України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , не оспорюю вчинене адміністративне правопорушення, вину свою визнаю.» Така заява ОСОБА_1 від 29.11.2025 є чіткою за змістом, викладена українською мовою у діловому стилі, не містить складних юридичних термінів та не допускає іншого смислового тлумачення, а ніж визнання позивачем вини у вчиненому адміністративному правопорушенні.
Відповідачем вірно визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП, оскільки 29.11.2025 о 12 год. 10 хв. ОСОБА_1 в пункті пропуску «Шегині», територія Шегинівської об`єднаної територіальної громади Яворівського району Львівської області, слідуючи на в`їзд з України в Республіку Польща на транспортному засобі марки «Хюндай» реєстраційний номер НОМЕР_2 самостійно, без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону, залишив транспортний засіб та пересувався по пункту пропуску, а адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., яке було накладено на нього за вищевказане правопорушення, відповідає нижній межі санкції визначеній у ч. 1 ст. 202 КУпАП.
Зміст оскаржуваної постанови в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому, оскаржувана постанова, складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону.
Враховуючи викладене вище, позов не підлягає задоволенню внаслідок його безпідставності.
Судові витрати
Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 139, 205, 241-246, 286, 268-271 КАС України, суд,
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , відсутній електронний кабінет в ЄСІТС.
Відповідач: Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ЄРДПОУ НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_2 , зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС.
Судове рішення складено 06.03.2026.

Суддя Володимир КОНДРАТЮК