Справа № 766/3217/25
н/п 2/766/2479/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
02.03.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.
за участі секретаря Сивкович О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» про стягнення заборгованості за надані послуги, -

ВСТАНОВИВ :
Позивач у березні 2025 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Підприємства об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі 20012,30 грн., інфляційні втрати в сумі 14424,83 грн., 3% річних в сумі 3102,13 грн. та сплачений судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.10.2019 року між ОСОБА_1 та Підприємством об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» укладено цивільно-правову угоду № 55. Термін дії договору до 30.11.2019 року.
За період з 01.10.2019 по 30.11.2019 року ОСОБА_1 були виконані бухгалтерські послуги в повному обсязі, що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) за жовтень та листопад 2019 року.
При цьому, відповідачем обов`язки за цивільно-правовою угодою не виконано у повному обсязі, зокрема не проведено розрахунок з позивачем, внаслідок чого виникла заборгованість (після утримання податків) в сумі 20012,30 грн.
У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» про стягнення заборгованості за надані послуги залишено без руху.
07.03.2025 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої долучено докази здійснення досудового врегулювання спору та сплати судового збору.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
27.03.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшла заява представника відповідача, в якій повідомлено, що у зв`язку із безпековою ситуацією в м. Херсон підприємство не провадить діяльність, у зв`язку із чим неможливо забезпечити участь представника відповідача в судовому засіданні.
Позивач, в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Згідно з п.1 ч.7 ст. 128 ЦПК України, уразі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Підприємство об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Гетьмана Сагайдачного (попередня назва – Михайловича), буд. 18А.
Оскільки останній не має зареєстрованого Електронного кабінету в ЄСІТС, судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судових засідань шляхом направлення судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу місцезнаходження відповідача, однак поштове повідомлення було повернуто до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою.
Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 83 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що Рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.
Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена.
Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.
У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст.280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 01.10.2019 року між ОСОБА_1 та Підприємством об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» укладено цивільно-правову угоду № 55.
Відповідно до п. 1.1 зазначеної угоди, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати такі послуги: бухгалтерські послуги (складання звітності, первинних документів тощо).
Умовами розділу 2 угоди передбачено, що підставою для підписання документа, який підтверджує виконання послуг виконавцем за цим договором, є підписаний Акт виконаних робіт. За виконану послугу замовник сплачує виконавцеві 12430,00 грн. (дванадцять тисяч чотириста тридцять грн. 00 коп.). Оплата здійснюється пропорційно за фактично виконану послугу або надану послугу, згідно акту виконаних робіт. Оплата виконавцеві замовником здійснюється не пізніше 10 банківських днів після підписання Акта приймання виконаних робіт. Загальна вартість договору складає 24860,00 грн. 00 коп. (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят грн. 00 коп.).
Згідно п.п. 4.3-4.4 угоди, замовник зобов`язаний приймати від виконавця послуги, що надаються ним за цим договором; оплачувати надані виконавцем послуги на умовах та в порядку, визначеному цим договором.
Відповідно до п. 7.1 угоди, координація процесу виконання послуги покладається на уповноваженого представника замовника в особі директора.
У відповідності до п. 12.1 угоди, термін дії угоди з 01.10.2019 року до 30.11.2019 року.
31.10.2019 року ОСОБА_1 та Підприємством об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) за жовтень 2019 року. Зі змісту даного Акту вбачається, що представник замовника в особі директора Бондаренка О.М. з одного боку прийняв, а виконавець фізична особа ОСОБА_1 з іншого боку виконала наступні на суму 12430,00 грн.
30.11.2019 року ОСОБА_1 та Підприємством об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) за листопад 2019 року. Зі змісту даного Акту вбачається, що представник замовника в особі директора Бондаренка О.М. з одного боку прийняв, а виконавець фізична особа ОСОБА_1 з іншого боку виконала послуги на суму 12430,00 грн.
19.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Підприємства об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» із заявою про перерахування коштів за надані згідно цивільно-правовою угодою № 55 від 01.10.2019 року бухгалтерські послуги в загальному розмірі 20012,30 грн., додатком до якої зазначено довідку з реквізитами банку АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно п. 7 глави 2 розділу ІІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерством юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року, у разі відсутності додатків, зазначених у документі, або окремих аркушів, а також за наявності помилок в оформленні документа, що унеможливлює його виконання (відсутність підпису, відбитка печатки, грифу затвердження тощо), документ не реєструється і повертається відправникові із зазначенням причини повернення та повідомляється про повернення документа телефоном. При цьому відправникові може надсилатися письмовий запит, у такому разі на документі робиться відповідна відмітка із зазначенням дати запиту (розмови телефоном), посади та прізвища особи, якій зроблено запит, підпису, розшифрування підпису особи, яка здійснила запит.
Як вбачається з копії заяви позивача від 19.07.2021 року, її було зареєстровано того ж дня за вх. 01/35. Жодних відміток щодо відсутності додатків заява не містить, що свідчить про надання ОСОБА_1 відповідачу усіх документів та інформації, необхідних для виконання умов цивільно-правової угоди № 55 від 19.07.2021 року в частині проведення розрахунків за надані бухгалтерські послуги.
Згідно виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00021106835 від 16.10.2015 року за період з 01.04.2019-13.02.2025 року АТ КБ «ПриватБанк», протягом вказаного періоду відсутні зарахування будь-яких сум грошових коштів від Підприємства об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» (Код ЄДРПОУ 03967932).
Суд, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
За змістом статей 626, 629, 638 та 903 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Великою Палатою Верховного Суду України у постанові № 338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що вищевказані приписи свідчать про те, що не можливо вважати договір неукладеним після його повного або часткового виконання сторонами.
Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, статус податкового агента щодо податку на доходи фізичних осіб має, зокрема, юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Згідно п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
У відповідності до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 1 пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів зобов`язані подавати податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску до контролюючого органу за основним місцем обліку.
Згідно довідки за формою ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування вбачається, що протягом жовтня–листопада 2019 року за ОСОБА_1 обліковуються відомості про нарахований дохід, з якого сплачено єдиний соціальний внесок, а також про відповідний страховий стаж за вказаний період.
Суб`єктом, яким було сплачено страхові внески за ОСОБА_1 є Підприємство об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», код ЄДРПОУ 03967932; загальний розмір нарахованого прибутку 24860,00 грн. (по 12430,00 грн. щомісячно).
Отже, враховуючи виконання умов договору позивачем та часткове виконання умов цивільно-правової угоди № 55 від 01.10.2019 року відповідачем, що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) за жовтень 2019 року від 30.10.2019 року та за листопад 2019 року від 30.11.2019 року, а також довідкою за формою ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, можливо стверджувати про існування договірних відносин між сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експерті; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно із ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.
Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів сторонами по справі до суду не подавалися.
Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.
Оскільки Підприємство об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» взяті на себе зобов`язання за цивільно-правовою угодою № 55 від 01.10.2019 року належним чином не виконало, оплату наданих бухгалтерських послуг не здійснило, а також не надало суду жодних належних і допустимих доказів відсутності заборгованості перед позивачем, при цьому як податковим агентом було здійснено нарахування та сплату обов`язкових податкових платежів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості за вказаною угодою у розмірі 20012,30 грн.
Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 14424,83 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 3102,13 грн. суд зазначає наступне.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).
Велика Палата Верховного Суду сформувала усталену правову позицію щодо природи цих платежів. Зокрема, у постанові від 2 липня 2025 року у справі №903/602/24 визначено, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, які виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора.
Ключовою характеристикою є те, що ці суми нараховуються незалежно від вини боржника та зупинення виконавчого провадження або виконання судових рішень про стягнення грошових сум. Це означає, що об`єктивний факт прострочення сам собою генерує право кредитора на їх стягнення, без необхідності доказування вини боржника або причин затримки..
У пункті 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та пункті 6.19. постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16.
Аналіз змісту статей 256, 257 та 261 Цивільного кодексу України в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за загальним правилом застосовується позовна давність тривалістю у три роки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2025 року у справі №903/602/24 роз`яснила темпоральні межі цього регулювання.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України).
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і тривав до 04.09.2025 року, а саме після набрання чинності Закону України «Про внесення зміни до розділу «прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності».
Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Отже, оскільки в цій справі станом на 02 квітня 2020 року позовна давність щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення 3% річних не спливла, то перебіг цього строку є зупиненим до 04.09.2025 року (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану).
За таких обставин звернення до суду з позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих за період з 01.01.2020 року по 28.02.2025 року, тобто без обмеження останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим. 
Судом перевірено розрахунок позивача інфляційних втрат та 3% річних, з яким суд погоджується в повному обсязі, та з відповідача на користь позивача, крім заборгованості за цивільно-правовою угодою № 55 від 01.10.2019 року в сумі 20012,30 грн., підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 14424,83 грн. та 3% річних в розмірі 3102,13 грн., а всього 37539,26 грн.
Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі складають 1211,20 грн.
На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 901, 903, 905, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 14, 18, 168, 176 ПК України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 274-284, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» про стягнення заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з Підприємства об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» на користь ОСОБА_1 заборгованість за цивільно-правовою угодою № 55 від 01.10.2019 року в сумі 20012 (двадцять тисяч дванадцять) гривень 30 копійок, інфляційні втрати в сумі 14424 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні 83 копійки та 3% річних в розмірі 3102 (три тисячі сто дві) гривні 13 копійок, а всього 37539 (тридцять сім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 26 копійок. 
Стягнути з Підприємства об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок в рахунок сплаченого при зверненні в суд судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Найменування сторін :
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: Підприємства об`єднання громадян «Херсонське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», юридична адреса: 73025, Херсонська обл.., м. Херсон, вул. Гетьмана Сагайдачного, буд. 18А. Код ЄДРПОУ 03967932

Повний текст рішення складено 02.03.2026 року

Суддя	Я. В. Шестакова