МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2026 р.  	№ 400/7840/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	стягнення 42 965,01 грн,	

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі по тексту – Позивач, Частина) звернулася до адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту – Відповідач) про стягнення коштів, що підлягають поверненню у сумі 42 965,01 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході службового розслідування встановлено факт переплати старшому солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.10.2022 по 31.10.2022 (з урахуванням самовільного залишення військової частини з 06.10.2022), на загальну суму надмірно виплачених йому грошових коштів 42 965,01 грн. 
Ухвалою суду від 29.07.2025 р. позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 01.08.2025 р. суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).
Ухвалу про відкриття провадження у справі Відповідач отримав 29.08.2025 р. 
Правом на подання відзиву на позовну заяву Відповідач не скористався, позовних вимог не заперечив, правової позиції по суті спору не висловив.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне: 
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.07.2022 року №137, ОСОБА_1 з 15.07.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2022 року № 155, Відповідач з 01.08.2022 призначений на посаду старшого навідника кулеметного відділення кулеметного взводу Частини.
Згідно рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2022 №2850 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.10.2022 №221, Відповідач був евакуйований з околиць населеного пункту Хрещенівка, Херсонської області до комунального підприємства «Апостоловської міської лікарні» Апостоловської міської ради»» міста Апостолове, Дніпропетровської області, на стаціонарне лікування з приводу хвороби.
03.12.2022 р. медичним пунктом Позивача, під час чергової перевірки фактичного місцезнаходження військовослужбовців, які перебувають на лікуванні у закладах охорони здоров`я було встановлено, що Відповідач, який 06.10.2022 вибув на лікування до комунального підприємства «Апостоловської міської лікарні» Апостоловської міської ради»», станом на 03.12.2022 до розташування Частини не повернувся, будь-якої медичної чи іншої документації, яка підтверджувала б законність його перебування поза межами Частини не надав. 
Вказане підтверджується рапортом від 03.12.2022 №3371 начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 .
08.12.2022 р. засобами електронного зв`язку до комунального підприємства «Апостолівська міська лікарня «Апостолівської міської ради»» був направлений службовий запит від 08.12.2022 №1869 з метою уточнення та надання інформації стосовно прибуття/неприбуття Відповідача до медичного закладу та надання медичної документації, щодо проходження військовослужбовцем лікування в період з 06.10.2022 по 08.12.2022.
12.12.2022 р. на електронну пошту Позивача надійшла відповідь з комунального підприємства «Апостоловської міської лікарні» Апостоловської міської ради»», в якій зазначено, що 04.10.2022 до медичного закладу був доставлений Відповідач, після огляду військовим лікарем був направлений в військову частину з рекомендаціями ФГДС на базі 16 міської лікарні міста Кривий Ріг з наступною госпіталізацією при потребі.
17.12.2022 р. засобами електронного зв`язку до комунального некомерційного підприємства «Криворізької міської лікарні №16» Криворізької міської ради, міста Кривий Ріг, був направлений службовий запит від 17.12.2022 № з метою уточнення та надання інформації стосовно прибуття/неприбуття Відповідача до медичного закладу та надання медичної документації, щодо проходження лікування військовослужбовцем в їхньому медичному закладі.
20.12.2022 р. на електронну пошту Позивача надійшла відповідь з комунального некомерційного підприємства «Криворізької міської лікарні №16» Криворізької міської ради, міста Кривий Ріг, від 20.12.2022 №4807, де зазначено, що Відповідач за період з 06.10.2022 по 20.12.2022 за медичною допомогою до комунального некомерційного підприємства «Криворізької міської лікарні №16» Криворізької міської ради, не звертався.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.12.2022 №279 виплату грошового забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 було призупинено, як такому, що самовільно залишив Частину.
Згідно пояснення від 21.12.2022 помічника командира з фінансово- економічної роботи - начальника служби військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_2 стало відомо про надмірно виплачене грошове забезпечення Відповідачу у сумі 42 965,01 гривень (сорок дві тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 01 коп.) у зв`язку з подією самовільного залишення військової частини.
Вказане також підтверджується довідкою-розрахунком від 27.05.2025 №400 «Про надмірно нараховане та виплачене грошове забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 ». 
У зв`язку з фактом самовільного залишення військової частини, до керівника спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивачем направлено повідомлення від 31.12.2022 №2012 «Про вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України» (с. Новокаїкри, Херсонської області).
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.04.2023 за №62023080030000151, внесено інформацію до реєстру за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України
26.04.2023 р. згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2023 року №213 Позивач виключений зі списків Частини.
На підставі вказаної події та факту переплати грошового забезпечення було призначено службове розслідування, відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.05.2025 №173 «Про призначення службового розслідування за фактом надмірно виплаченого грошового забезпечення після самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_1 ».
17.06.2025 р. за результатами проведення службового розслідування складено акт службового розслідування №1400.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.06.2025 №240 «Про результати службового розслідування за фактом надмірно виплаченого грошового забезпечення після самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_1 », службове розслідування завершено, притягнено до повної матеріальної відповідальності старшого солдата ОСОБА_1 у розмірі 42 965,01 гривень (сорок дві тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 01 коп.).
Позивачем на адресу Відповідача направлено повідомлення від 24.06.2025 року №1538 про результати службового розслідування та з вимогою сплатити надлишково виплачене грошове забезпечення у розмірі 42 965,01 грн. Вказаний рекомендований лист з повідомленням про вручення направлений засобами поштового зв`язку 26.06.2025, про що свідчить фіскальний чек про поштове відправлення (ІПВ №6280100055044). Відповідач отримав вказаний лист 03.07.2025.
Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XI).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XI,I військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).
Відповідно до п. 12 розділу І Порядку №260, військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.
Отже, у період перебування військовослужбовця на військовій службі, за ним зберігається виплата грошового забезпечення.
Водночас, згідно з п. 15 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Враховуючи, що 16.06.2025 р. командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) був виданий Наказ №240 «Про результати службового розслідування за фактом надмірно виплаченого грошового забезпечення після самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_1 », відповідно до якого вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання Відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до безпідставного отримання ним коштів грошового забезпечення в сумі 42 965,01 грн., суд вважає, що на підставі п. 15 Порядку №260, Відповідач не мав права на виплату грошового забезпечення за час його відсутності на службі без поважних причин в період з 06.10.2022 по 31.10.2022.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі - Закон №160-IX).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №160-IX, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди (ст. 4 Закону №160-IX).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону №160-IX, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.
Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Так не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Відповідач покинув місце лікування та не прибув до військової частини. При цьому, факт його недобросовісності, як набувача, підтверджується витягом з наказу про результати службового розслідування, довідкою-розрахунком про надмірно нараховане та виплачене грошове забезпечення та повідомленням про вчинення відповідачем злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
З огляду на викладене, Відповідач, як недобросовісний набувач фінансового забезпечення, на лікуванні з 06.10.2022 по 30.10.2022 не перебував, доказів протилежного не надав та без поважних причин на службу в умовах воєнного стану не з`явився, проте продовжував отримувати фінансове забезпечення, а тому є недобросовісним набувачем таких виплат.
Суд вважає, що Відповідач діяв недобросовісно та за період з 06.10.2022 по 30.10.2022 безпідставно отримав грошове забезпечення на суму 42 965,01 грн.
Доказів відшкодування Відповідачем переплачених сум матеріали справи не містять.
За таких обставин, вина відповідача в завданні матеріальної шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою Відповідача та завданою шкодою, є доведеними, оскільки підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 набутих відповідачем коштів під час фактичного невиконання обов`язків військової служби в період з 06.10.2022 по 30.10.2022.
На підставі встановленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Отже, у даній справі підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:
1. Позов військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3 ) про стягнення коштів, що підлягають поверненню у сумі 42 965,01 грн. – задовольнити повністю.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) кошти грошового забезпечення нарахуванні у період з 06.10.2022 по 31.10.2022, що підлягають поверненню у сумі 42 965,01 (сорок дві тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 01 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.02.2026 р.

Суддя Н.В. Лісовська