Справа 524/15135/25
Провадження 2/524/864/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 м. Кременчук 
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі 
головуючого судді Мельник Н.П., 
з участю секретаря судового засідання Шаполової К.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
УСТАНОВИВ:
До суду надійшов позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 24300,00 грн.
На обґрунтування позову зазначено, що 23.12.2024 між ТОВ «1 Безпече агентство необхідних кредиті» та ОСОБА_1 укладений договір надання коштів у кредит № 8489574 (далі – договір).
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпече агентство необхідних кредиті» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпече агентство необхідних кредиті» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 
Відповідно до Реєстру боржників від 27.05.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24300,00 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованості за основною сумою боргу, 450,00 грн - заборгованість за відсотками, 7500,00 грн - заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1350,00 грн комісія за надання кредиту. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 8489574 в сумі 24300,00 грн.
09.12.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.
10.12.2025 відкрите провадження у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 
29.01.2026 судове засідання не відбулося через не явку учасників справи, причини не явки суду не повідомляли.
13.03.2026  від відповідача надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи та відкладення судового засідання.
01.04.2025 від відповідача надійшла письмова заява про скасування неправормірно нарахованих штрафів, відсотків та пені. Просив зменшити судовий збір, а тіло кредиту розтермінувати для оплати на 6 місцяів.
02.04.2026 у судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_1 , який не заперечував про наявність укладеного кредитного договору та отриманні кредитних коштів, заперечувавщодо нарахування, на його думку, неправормірно нарахованих штрафів, відсотків та пені. Клопотав про розтермінування заборгованості строком на шість місяців та про відкладення судового засідання з метою забезпечення його права на долучення до матеріалів справи документів про майновий стан з метою розстрочення виконання судового рішення. 
02.04.2026 у судовому засіданні оголошена перерва з метою забезпечення права відповідача на долучення до матеріалів справи документів про його майновий стан.
09.04.2026 у судове засідання не з`явились учасники справи.
Відповідач надав письмову заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, частково визнає позовні вимоги. Просив олучити до маетріалів справи копії довідок про доходи та врахувати їх при постановленні рішення. 
З`ясувавши обставини, на які посилається позивач та відповідач, оцінивши докази на їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. 
Установлено, що 23.12.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір № 8489574, підписанням якого одноразовим ідентифікатором "whGvB47OU6", позичальник підтвердив про ознайомлення на сайті з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, правилами надання грошових коштів у кредит, їх змісту, об`єму, зобов`язань, а також наслідки укладання договору.
За кредитним договором позивач надає відповідачу фінансовий кредит у розмірі, та на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором.
Згідно умов кредитного договору сума кредиту визначена в сумі 15000,00 грн, строк кредитування - 30 днів з 23.12.2024 до дати повного повернення кредиту 21.01.2025, процентна ставка / день - 0,01 %, комісія за надання кредиту - 11,71 % від суми наданого кредиту, що становить 1756,50 грн (п.п. 2.2.1 - 2.2.4 договору).
Розрахунок денної процентної ставки, з урахуванням показників визначених умовами договору, здійснюється за наступною методикою: загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору: 1800,00 грн (загальний розмір споживчого кредиту, сума кредиту) / 15000,00 грн (строк дії договору 30 днів) х 100 % = 0,40 % відсотків в день (п.п. 2.3 договору).
Розділ 12 договору містить відомості про відповідача такі, як дату народження, місце проживання, номер телефону, елетронну пошту, номер банкіської картки НОМЕР_1 , РНОКПП.
Факт перерахування відповідачу грошових коштів на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , який вказаний ним у заявці, підтверджується квитанцією ТОВ «ФК Фінекспрес» від 17.11.2025, № транзакції bf266627-ce4a-4136-866e-77a8ed5d5e21, за яким, на банківську картку відповідача 23.12.2024 перераховані грошові кошти в сумі 15000,00 грн.
Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості по відсоткам суд зазначає наступне.
Згідно ч 1 ст 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом.
У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування.
Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц.
Відповідно до умов договору відповідач отримав грошові кошти у розмірі 15000,00 грн строком на 30 днів, тобто до 21.01.2025. 
Згідно розрахунку, наданого первісним кредитором, сформованого 15.10.2025, загальна заборгованість станом на 27.05.2025 складає 24300,00 грн, зокрема заборгованість за процентами становить 450,00 грн та заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом - 7500,00 грн.
Ззаборгованість за процентами в сумі 450,00 грн, нарахована кредитором в межах строку дії договору та відповідно до умов договору і відповідає розміру, визначеному Законом України "Про споживеч кредитування, а тому підлягають до стягненню з відповідача.
Разом з тим, із змісту п. 18 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час.
Користування кредитом понад встановлений договором строк є порушенням його умов, відповідальність за що і передбачена договором у вигляді нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (його частиною), проте зважаючи, що договір укладений 23.12.2024, тобто в період дії воєнного стану в Україні, відповідач звільнений від обов`язку сплати відсотків за понадстрокове користування в силу положень п. 18 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.
Згідно умов кредитного договору, строк кредитування становить 30 днів з 23.12.2024 до дати повного повернення кредиту 21.01.2025. 
Пунктом 7.1 договору передбачено, що продовження строку дії договору здійснюється шляхом укладення відповідного додаткового договору.
Відомостей про продовження договору у порядку, передбаченому п. 7.1 договору, матеріали справи не містять та позивачем не доведено, а тому за таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за понадстрокове користування в сумі 7500,00 грн, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Щодо стягнення заборгованість по комісії в сумі 1350,00 грн.
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», ст. 11 якого викладена в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Згідно п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту, до яких включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банківської установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту, яка може включати плату за надання інформації про стан кредиту, що споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Протилежна умова договору є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 по справі № 204/224/21.
Виходячи з аналізу п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», викладених у постанові від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. 
Згідно умов кредитного договору комісія за видачу кредиту становить 11,71 % від суми наданого кредиту, що становить 1756,50 грн (п.п. 2.2.4 договору), що підлягає стягненню з відповідача.
З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 16800,00 грн.
Щодо відступлення права вимоги.
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргі» укладений договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦКУкраїни до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст.516 ЦК України).
Кредитний договір та договір відступлення права вимоги є оспорюваними правочинами, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останні вважаються правомірними.
Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010).
Щодо прохання відповідача про розстрочення виконання рішення суду на шість місяців, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується, серед інших відомостей, про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (постанови Верховного Суду від 27.02.2019 по справі № 796/43/2018, від 19.06.2019 по справі № 2-55/10).
За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення (ст. 435 ЦПК України). 
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 по справі № 2-54/08.
Законодавство України не містить вичерпного переліку обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, на підставі яких суд може прийняти рішення про надання розстрочки. 
Розстрочення виконання рішення суду означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом (постанови Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 569/4905/14-ц)

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, як би національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення по справі «Горнсбі проти Греції»).
Під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для надання розстрочки виконання судового рішення, суд врахував, як матеріальні інтереси боржника, так і матеріальні інтереси стягувача у справі.
Судом враховується матеріальне становище відповідача, його вік (64 роки), відсутність можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі, а також те, що джерелом доходів відповідача є пенсія у розмірі біля 3200 грн на місяць та дохід, отриманий ним як самозайнятої особи за виконувану роботу, враховуючи добросовісну поведінку відповідача під час розгляду справи, те, що останній не намагається уникнути виконання рішення, суд вважає за можливе розстрочити відповідачу виконання рішення суду на шість місяців однаковими платежами з дня його ухвалення. Відповідач позов визнав частково, не відмовляється виконати свої зобов`язання перед позивачем.
З урахуванням наведеного та наміру боржника повернути заборгованість позивачу шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення із зобов`язанням відповідача протягом 6 місяців здійснювати часткове погашення заборгованості в сумі 2800,00 грн (16800,00 грн : 6 місяців) до 10 числа кожного місяця із внесенням першого платежу до 10.05.2026.
Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України).
Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). 
Оскільки позов задоволений частково на суму 16800,00 грн (69,14 % від 24300,00 грн) з відповідача на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України на користь позивача слід стягнути 1674,85 грн (69,14 % від 2422,40 грн) судового збору, сплаченого за подання позову до суду.
Щодо клопотання відповідача про зменшення судового збору, суд зазначає таке.
Частинами 1, 3 ст. 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у ч. 1 цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за такої умови: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Також суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 цієї статті (ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).
Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 19.06.2011 у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основположних свобод не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах «Княт проти Польщі» від 26.07.2005, заява № 71731/01; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» від 26.07.2005, заява № 73547/01).
Отже, суд наділений повноваженнями звільнити від тягаря судових витрат особу, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що звільнення від сплати судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а саме його повноваженням як формою суддівського розсуду, що може бути реалізований за наявності певних обставин.
До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення суми судових витрат, яких зазнає сторона.
Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень звільнити від сплати судового збору, якого зазнає сторона. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.
Так, у цій справі суд виходить з положення п. 1 ч. 1 ст. 8 у сукупності із ч. 2 цієї статті Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої суд може зменшити розмір судового збору за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу.
Враховуючи, що судовий збір, який підлягає стягненню із відповідача становить 1674,85 грн, а загальний річний дохід відповідача за 2025 рік становить 128715,34 грн (50805,34 грн отримана пенсія + 23310,00 грн дохід, сплачений самозайнятій особі + 54600,00 грн дохід з податкової декларації платника єдиного податку за 4 квартал 2025 року).
5 % від розміру річного доходу відповідача 128715,34 грн становить 6435,77 грн.
З урахуванням наведеного, клопотання відповідача про зменшення судового збору зменшенню не підлягає, оскільки розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача (1674,85 грн) не перевищує 5 відсотків його розміру річного доходу за попередній календарний рік (6435,77 грн).
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 5, 12,13, 33 81,77-80, 141, 247, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 8489574 від 23.12.2024 в сумі 16800 грн 00 коп, 1674 грн 85 коп судового збору.
Задовольнити частково клопотання відповідача ОСОБА_1 .
Розстрочити виконання рішення суду у частині основних позовних вимог на шість місяців, шляхом сплати ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» рівних платежів щомісяця протягом 6 місяців в сумі 2800 грн 00 коп (16800 грн 00 коп / 6 місяців) до 10 числа кожного місяця із внесенням першого платежу до 10.05.2026.
Відмовити у земншення суми судового збору, що підлягає стягненню з відповідача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його не скасування. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30,
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.П. Мельник