Справа № 156/65/26 
Провадження № 1-кп/156/57/26 

В И Р О К
Іменем України

01 квітня 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Іваничі кримінальне провадження №12026035520000012 від 20 січня 2026 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Лугове, Іваничівського району Волинської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, у період часу весни 2025 року по листопад 2025 року (більш точну дату та час встановити не виявилося можливим), всупереч вимогам ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, з метою отримання прибутку за рахунок обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції, за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання в користування земельних ділянок, які відносяться до земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, маючи єдиний умисел на самовільне зайняття земельних ділянок комунальної власності Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, діючи умисно, за допомогою своєї та найманої сільськогосподарської техніки, вчинила самовільне зайняття частини земельної ділянки, а саме: з цифрою 3 та площею 0,2502 га, цифрою 20 та площею 0,5562 га, цифрою 21 та площею 0,8112 га, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122, загальною площею 54,00 га, та розташовані у Мишівському старостинському окрузі Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області, шляхом протиправного обробітку ґрунту, оранки та посіву сільськогосподарської культури - сої, з метою подальшого збирання врожаю.
Згідно з висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 19.01.2026 № 6020-Е, розмір шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки ОСОБА_5 , а саме: з цифрою 3 та площею 0,2502 га, цифрою 20 та площею 0,5562 га, цифрою 21 та площею 0,8112 га, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122, загальною площею 54,00 га, що на території Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області, становить - 193 825 гривень (сто дев`яносто три тисячі вісімсот двадцять п`ять) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок.
Таким чином, самовільним зайняттям частини земельних ділянок комунальної власності Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області з цифрою 3 та площею 0,2502 га, цифрою 20 та площею 0,5562 га, цифрою 21 та площею 0,8112 га, (в межах земельної ділянки з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122) на території Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області ОСОБА_5 заподіяла збитки в розмірі 193 825 гривень (сто дев`яносто три тисячі вісімсот двадцять п`ять) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок, чим завдала значної шкоди законному володільцю земельних ділянок.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями, які виразились у самовільному зайнятті земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.197-1 КК України. 
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, розкаялася у вчиненому. Ствердила, що вона, побачивши вільну земельну ділянку, взяла її в користування. Зауважила, що дійсно жодного рішення про надання їй в користування земельної ділянки не було. Лише пізніше, коли приїхав участковий, зрозуміла, що не можна було сіяти сою на тій земельній ділянці. Вона самостійно, з власної ініціативи, показала земельну ділянку, яку обробляла. Пред"явлений до неї цивільний позов визнала у повному обсязі.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України.
З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченої, та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченої.
Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, її вина повністю та об`єктивно доведена доказами, які стороною обвинувачення та захисту не оспорюються та визнаються допустимими та належними.
Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, у виді самовільного зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.
Кваліфікація таких дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.1 ст.197-1 КК України є правильною.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченою ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків.
Що стосується призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує наступне.
Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що встановлено в ході розгляду кримінального провадження.
Обставин, які обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачена ОСОБА_5 не вчинила кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком, обставини справи та дані, що характеризують особу обвинуваченої, а саме те, що ОСОБА_5 раніше не судима, на обліку в лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин які обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, і вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.179-1 КК України.
На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Нововолинським відділом Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Іваничівської селищної ради, Володимирського району Волинської області пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення з неї на користь Іваничівської селищної ради шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в сумі 193825,39 грн., оскільки ОСОБА_5 , самовільно зайняла частини земельних ділянок комунальної власності Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області з цифрою 3 та площею 0,2502 га, цифрою 20 та площею 0,5562 га, цифрою 21 та площею 0,8112 га, (в межах земельної ділянки з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122) на території Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області, чим завдала значної шкоди законному володільцю земельних ділянок, тобто заподіяла збитки в розмірі 193 825,39 гривень.
Прокурор в судовому засіданні підтримав цивільний позов, просив суд його задовольнити.
Представник потерпілого ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримала позицію прокурора щодо заявленого цивільного позову.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 цивільний позов визнала повністю. 
Вирішуючи питання стосовно цивільного позову, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).
Частиною 1 ст.129 КПК України визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховною характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
За ч. 1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 19.01.2026 року за №6020-Е, розмір шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки ОСОБА_5 , а саме: з цифрою 3 та площею 0,2502 га, розраховані Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області, документально та розрахунково підтверджуються в сумі 29 979,67 гривень; з цифрою 20 та площею 0,5562 га. розраховані Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області, документально та розрахунково підтверджуються в сумі 66 645,45 гривень; з цифрою 21 та площею 0,8112 га. розраховані Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області, документально та розрахунково підтверджуються в сумі 97 200,27 гривень, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 0721183400:08:000:0122, що на території Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної територіальної громади Володимирського району Волинської області, становить — 193 825,39 гривень.
Беручи до уваги викладене, доведений розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та відповідно у завданні шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями ОСОБА_5 та шкодою, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь держави в особі Іваничівської селищної ради, Володимирського району Волинської області матеріальну шкоду у розмірі 193 825,39 гривень. Таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 не обирався.
Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.
Речові докази у матеріалах кримінального провадження, відсутні. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової інженерно-екологічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Цивільний позов Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури в інтересах Іваничівської селищної ради, Володимирського району Волинської області до ОСОБА_5 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Іваничівської селищної ради, Володимирського району Волинської області, (код ЄДРПОУ 04335186, місцезнаходження: 45300, сел. Іваничі, вул.. Грушевського, 13, Володимирський район, Волинська область) шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в сумі 193 825 (сто дев`яносто три тисячі вісімсот двадцять п`ять) гривень 39 копійок.
На підставі ч.2 ст.124 КПК України, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 в користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні судової інженерно-екологічної експертизи №6020-Е від 19.01.2026 року в розмірі 11 874 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривні 24 копійки.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст. 395 КПК України з врахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя 	ОСОБА_1