№ справи687/978/24
№2/687/5/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року    Чемеровецький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Борсука В.О.,
з участю секретаря - Пагор Б.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чемерівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці», співвідповідач Приватне підприємство Науково-виробниче агропромислове підприємство «ЕЛЬ ГАУЧО» про усунення перешкод у користуванні належною земельною ділянкою та скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди),-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці», співвідповідач Приватне підприємство Науково-виробниче агропромислове підприємство «ЕЛЬ ГАУЧО» про усунення перешкод у користуванні належною земельною ділянкою та скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди), вказавши, що вона являється власником земельної ділянки, на підставі свідоцтва про право власності №8592450 від 28.08.2013 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.2526 га., кадастровий номер 6825281200:04:001:0168, що розташована на території Вишнівчицької сільської ради Кам`янець-Подільського (Чемеровецького) району Хмельницької області.
В 2024 році позивачу стало відомо, що між нею та ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», 10.10.2014 року був укладений договір оренди землі, а саме інше речове право (право оренди). Позивач зазначає, що вона не підписувала будь-які договори, і особисто не уповноважувала осіб укладати дані правочини з відповідачем. Наразі позивач не може нормально користуватися своєю землею через існування зареєстрованого договору з ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом.
08.01.2025 року до суду надійшла заява про зменшення/збільшення розміру позовних вимог від представника позивача, відповідно до якої вказує, що право оренди перейшло за договором купівлі-продажу від 21.03.2024 року від ТОВ «Агро Чемерівці» до ПП Науково-виробниче агропромислове підприємство «ЕЛЬ ГАУЧО», а тому просить усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 2.2526 га з кадастровим номером 6825281200:04:001:0168 шляхом повернення її з незаконного володіння Приватного підприємства "Науково-виробниче агропромислове підприємство "Ель Гаучо".
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак від представника надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
В судове засідання представник ТОВ «Агро Чемерівці» не з`явився, однак від нього надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач регулярно отримував орендну плату з 2014 року за користування земельною ділянкою та вважає заявлені витрати про надання правничої допомоги не співмірними зі складністю справи. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
В судове засідання представник ПП Науково-виробниче агропромислове підприємство «ЕЛЬ ГАУЧО» не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 28.08.2013 року на нерухоме майно, ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2526 га., кадастровий номер 6825281200:04:001:0168, що розташована на території Вишнівчицької сільської ради Кам`янець-Подільського (Чемеровецького) району Хмельницької області.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №382545788 від 12.06.2024 року, зазначено, що державним реєстратором: Білик С.О., Реєстраційна служба Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області, 07.04.2015 року зареєстровано договір оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», строком на 20 років.
Відповідно до договору купівлі – продажу №21/03 права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 21.03.2024 року вбачається, що ПП Науково-виробниче агропромислове підприємство «ЕЛЬ ГАУЧО» продало (відчужило), а ТзОВ «Агро Чемерівці» придбало право користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зазначених в додатках, в тому числі земельна ділянка за кадастровим номером 6825281200:04:001:0168.
Згідно договору оренди землі від 10.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 надає, а ТОВ «Мрія Агро Чемерівці» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вишнівчицької сільської ради, кадастровий номер 6825281200:04:001:0168, строк дії оренди земельної ділянки складає 10 років.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).
У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини 1 статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
Згідно із частиною 1 статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).
За частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.
Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19) відступила від висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначаючи, що правочин, який не вчинено (договір, який не підписано) не підлягає визнанню недійсним. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.
Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 23 вересня 2020 року у справі № 396/1857/16, від 11 листопада 2020 року у справі № 598/538/19 (провадження № 61-9846св20) та від 14 грудня 2022 року у справі № 394/85/21-ц (провадження № 61-9582св22).
Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28.10.2025 року за клопотанням позивача було призначено судово-почеркознавчу експертизу.
Так, відповідно до висновку експерта від 13.02.2026 року №СЕ-19/123-25/17178-ПЧ вбачається, що підпис на договорі оренди земельної ділянки від 10.10.2014 року в розділі договору «Реквізити сторін» «Орендодавець», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду України в справі №145/2047/16-ц від 16 червня 2020 року, яка викладена у постанові: «підписи сторін є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація змін, припинення, набуття речового права здійснюється на підставі судового рішення про визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.
Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що спірний договір позивачем не підписувався, а отже, відсутні підстави вважати, що такий договір є укладеним, а тому суд приходить до висновку щодо необхідності усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її витребування, відповідно до вимог статті 391 ЦК України, та скасування державної реєстрації для реального відновлення порушеного права позивача.
Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року складає 3028 гривні.
Так, відповідно до матеріалів справи позивачем було долучено квитанцію про сплату судового збору у сумі 1211,20 грн.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру у позовній заяві від 13.08.2024 року.
Таким чином, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, тобто, позивачу слід доплатити судовий збір за немайнову вимогу у розмірі 1211,20 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України по справі наявні судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на оплату судово-почеркознавчої експертизи в сумі 4278,72 грн, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» на користь позивача.
В частині заявлених вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зважаючи на принципи співмірності та справедливості, враховуючи зміст позовних вимог та докази, подані стороною позивача на підтвердження обґрунтованості судових витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 04.06.2024 року, договір №32 про надання правової (правничої) допомоги від 30.05.2024 року, суд приходить до висновку, що витрати понесені на представництво інтересів позивача у суді підлягають зменшенню, зокрема за вивчення документів, консультація з питань порушених її права, вивчення правових позицій з 2000 грн до 1000 грн, укладання договору про надання правової допомоги з 1000 грн до 500 грн, підготовка та направлення запиту з 1000 грн до 500 грн, складання (написання) позовної заяви та підготовка необхідного пакету документів з 10000 грн. до 7000 грн, а всього 9000 грн, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 263-265 ЦПК України суд,-
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Чемерівці» (перейменовано з «Мрія Агро Чемерівці») (код ЄДРПОУ 38195735) щодо земельної ділянки площею 2.2526 га., кадастровий номер 6825281200:04:001:0168, що розташована на території Вишнівчицької сільської ради, Чемеровецького району, Хмельницької області, що зареєстрована 07.04.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 9323208.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 2.2526 га з кадастровим номером 6825281200:04:001:0168 шляхом повернення її з незаконного володіння Приватного підприємства "Науково-виробниче агропромислове підприємство "Ель Гаучо".
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 4278,72 грн. 
В решті частині позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Повний текст рішення виготовлено 08.04.2026 року. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителька с. Вишнівчик Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» (перейменовано з «Мрія Агро Чемерівці»), місце знаходження вул. Тернопільська, 19, офіс 7, м. Хмельницький, код ЄДРПОУ 38195735.
Співвідповідач: Приватне підприємство Науково-виробниче агропромислове підприємство «ЕЛЬ ГАУЧО», місце знаходження: смт. Товсте вул. Наливайка, 33 А Чортківського району Тернопільської області, 48630, код ЄДРПОУ 35955369.

Суддя           Борсук В.О.