ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2-9941/02 Головуючий суддя І інстанції Заварза Т. В.
Провадження № 22-ц/818/1959/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року      м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 адвоката – Крячко Олега Володимировича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2025 року, у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту та заборони здійснення відчуження з майна скаржника з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії,-

в с т а н о в и в :

01 грудня 2025 року представник скаржника ОСОБА_1 – адвокат Крячко Олег Володимирович, через систему «Електронний суд» звернувся зі скаргою на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту та заборони здійснення відчуження з майна скаржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-9941-2002 р. за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, яка була постановлена відповідно до постанови державного виконавця Дзержинського районного відділу державної виконавчої служби м. Харкова Шахової О.І. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11 лютого 2005 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Харкова від 03 грудня 2025 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Крячко О.В. посилається на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд порушив норми процесуального права і не дослідив належним чином надані Позивачем докази та наведені доводи.
Скаржник ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державної виконавчої служби щодо незняття арешту та заборони відчуження на все майно і вимагає скасування вказаних обтяжень в частині майна, що належить лише Скаржнику. 
Стосовно інтересів інших боржників за виконавчим листом № 9941/02, що виданий 28.02.2003 р Дзержинським районним судом м. Харкова, в скарзі не йдеться. 
Як видно з матеріалів скарги, відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.02.2005 р Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою 25.02.2005 р було внесено до реєстру окремий запис щодо обтяжень майна Скаржника ОСОБА_1 за № 1718100. Виконавче провадження закінчено багато років тому у зв`язку із погашенням боргу. Таким чином, інших боржників не стосується дана скарга, що подана виключно на бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з майна Скаржника ОСОБА_1 , і тому немає підстав для їх залучення до судового розгляду даної скарги
Зауважує, що предметом даної скарги є оскарження бездіяльності державної виконавчої служби щодо нескасування арешту на майно боржника після закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним погашенням боргу, що не відображено в ухвалі суду.
Вказує, що відповідь Шевченківського ВДВС щодо неможливості зняття арешту отримана з листом від 25.11.2025 р, а тому десятиденний строк з цього моменту закінчується 05.12.2025 р
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки, розглянула справу за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 суд зазначив, що скаржником в порушення п.3 ч.3 ст.448 ЦПК України не зазначено інших учасників справи. Крім того, дана скарга подана з порушенням десятиденного строку, передбаченого для звернення до суду і скаржником не заявлено клопотання про поновлення цих строків, не зазначено поважність причин пропуску такого звернення.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.
Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно ч. 1ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
В силу ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1,2 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові. Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Також, системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» ч.1 ст. 1 449 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02.12.2020 р. у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28.12.2020 р. у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03.02.2021 р. у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).
З матеріалів справи вбачається, що 12.11.2025 року представник скаржника звернувся до Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна.
25 листопада 2025 року ними отримано відповідна заяву, з якої вбачається, що ДВС не прийняло рішення про зняття арешту з майна або про відмову у знятті арешту.
01.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії ДВС, тобто у десятиденний строк, передбачений ч.2 ст.449 ЦПК України.
Отже, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду зі скаргою, а клопотання про його поновлення із зазначенням поважних причин такого пропуску надано не було, а тому дійшов до помилкового висновку про залишення скарги без розгляду.
Матеріали справи містять копію ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 квітня 2025 року якою задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано начальника Шевченківського ВДВС у Харківській області СМУМЮ зняти арешт з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.23)
Зі скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державної виконавчої служби щодо незняття арешту та заборони відчуження та вимагає його скасування в частині майна, що належить лише скаржнику, а тому вимога суду щодо необхідності зазначення у скарзі інших учасників, не ґрунтується на законі.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
За вказаних обставин та вимог процесуального закону оскаржувана ухвала про залишення скарги без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката – Крячко Олега Володимировича задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений 07 квітня 2026 року.

Головуючий     В.Б.Яцина.

Судді    Ю.М.Мальований.

О.В.Маміна.