ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року м. Львів	справа № 380/7521/23	

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними і скасування постанови та розпорядження,
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз» (позивач/АТ «Львівгаз») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (відповідач/НКРЕКП/Нацкомісія/Регулятор), в якому просило: 
- визнати протиправними та скасувати: 
постанову від 24 січня 2023 року № 126 «Про накладення штрафу на АТ «Львівгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання» Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 
розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про усунення порушень АТ «Львівгаз» від 24 січня 2023 року № 21-р;
- стягнути з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз» судові витрати у вигляді судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АТ «Львівгаз» є підприємством, яке бере участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до постанови НКРЕКП від 01 листопада 2022 року № 1375; заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України» (далі - ТОВ «Оператор ГТС України») є предметом розгляду у чотирьох судових справах (№ 914/2718/20, № 914/2587/21, № 910/19206/21 та № 914/279/23).
Перераховані Товариству з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» (далі - ТОВ «ЙЕ Енергія») кошти отримані за рахунок здійснення АТ «Львівгаз» господарської діяльності, не мають стосунку до здійснення ліцензійної діяльності з розподілу природного газу та виникнення заборгованості перед ТОВ «Оператор ГТС України», сформовані за рахунок нетарифних джерел; позивач може на власний розсуд розпоряджатися отриманою платою за діяльність з розподілу природного газу. Нацкомісія не взяла до уваги пояснення позивача, що порушення термінів надання звітності на паперових носіях пов`язані із захворюванням в 2021 році на коронавірусну інфекцію частини працівників АТ «Львівгаз»; електронна звітність подавалася вчасно. 
На невиконання у повному обсязі заходів відповідно до Плану розвитку газорозподільної системи на 2021 - 2030 роки газорозподільного підприємства АТ «Львівгаз», затвердженого постановою НКРЕКП від 30 грудня 2020 року № 2799 (зі змінами) (далі – розділ I (2021 рік) Плану розвитку), у частині придбання авто, запланованого на березень 2022 року, вплинула військова агресія Російської Федерації проти України у лютому 2022 року.
АТ «Львівгаз» не порушило терміни надання НКРЕКП звітності за ІІ квартал 2021 року на паперових носіях; дотрималося термінів надання послуги у частині видачі споживачу технічних умов та проектів договорів на приєднання до газорозподільної системи; виконало всі заходи Інвестиційних програм за 2018 та 2020 роки; наявність негативних небалансів у деяких звітних періодах 2021 року зумовлена відсутністю на ринку пропозицій продавців природного газу, які могли б покрити обсяги виробничо-технологічних втрат та нормативних витрат за цінами, передбаченими тарифом на розподіл природного газу; неможливість укладення 100% актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності зі споживачами пов`язано з непроживанням значної частини абонентів за місцем надання послуги з розподілу природного газу та відмовою частини абонентів підписувати такі договори; періодичну повірку лічильників газу неможливо забезпечити через обмеження для виконання планових завдань з повірки, прикордонне розташування ліцензійної діяльності та непроживання постійно частини абонентів, різних типів лічильників, не адаптованих до заміни без зварювальних робіт та визнання після повірки непридатними приблизно 30% лічильників.
Щодо цільового використання коштів, отриманих за рахунок надання послуг розподілу природного газу, то у 2021 році АТ «Львівгаз» отримало збиток у зв`язку з невключенням в тариф статті витрат «плата за експлуатацію майна, що належить державі», невідповідність установленої в структурі тарифу середньої вартості природного газу на виробничо-технологічні втрати та власні потреби фактичній вартості, збільшення витрат на електроенергію, паливо-мастильні матеріали, спецодяг та сировину, ріст цін на послуги сторонніх організацій.
Нацкомісія в один день (24 січня 2023 року) своїм розпорядженням зобов`язала АТ «Львівгаз» усунути порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов до 15 березня 2023 року, та, не дочекавшись усунення порушень, наклала штраф у досить значному розмірі для такого виду відповідальності, що, на думку позивача, носить дискримінаційний підхід. 
З огляду на наведене позивач просив позов задовольнити повністю.
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву від 03 травня 2023 року. Відповідач вказав, що у Нацкомісії наявні повноваження як стосовно здійснення заходів державного контролю, так і ухвалення рішень про усунення порушень, виявлених під час перевірки. 
АТ «Львівгаз» порушило строки подачі звітності, встановлені інструкціями щодо заповнення, затвердженими постановою НКРЕКП від 07 липня 2016 року № 1234 «Про затвердження форм звітності НКРЕКП щодо здійснення моніторингу на ринку природного газу та інструкцій щодо їх заповнення»; можливість вчасного подання звітності у встановлений законодавством строк залежала виключно від волевиявлення позивача.
АТ «Львівгаз» станом на 31 грудня 2021 року недовиконало План розвитку газорозподільної системи АТ «Львівгаз» на 2021- 2030 роки, профінансувало заходи розділу І (2021 рік) на суму 195055,43 тис. грн із запланованих 203790,20 тис. грн та закрило актами/видатковими накладними 113 182,40 тис. грн, що є 58,0% від фактичного фінансування; не провело нарахування об`ємів газу за чотирма особовими рахунками розрахунковим методом на рівні обсягу споживання; не надало 97 споживачам компенсацію за недотримання стандартів та вимог, не повірило 86,90% лічильників газу, за якими необхідно було провести у 2021 році повірку; належно не виконало постанову НКРЕКП від 23 липня 2021 року № 1162 «Про накладення штрафу на АТ «Львівгаз»; не забезпечило протягом 2021 року своєчасної збалансованості свого портфоліо балансування, що призвело до негативного небалансу природного газу в обсязі 107723,26 тис. куб. м; не оформило акти розмежування балансової належності з споживачами у кількості 6570,00 одиниць, має заборгованість перед оператором газотранспортної системи (далі - оператор ГТС). Фактична структура тарифу на послуги розподілу природного газу не відповідає складовим витрат, установлених структурою тарифів, затверджених постановою НКРЕКП від 30 грудня 2020 року № 2776 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Львівгаз».
АТ «Львівгаз» не зазначило про застосування санкції, аналогічної тій, що застосовувалася до нього у постанові НКРЕКП від 18 листопада 2021 року № 2245 «Про застереження щодо недопущення надалі АТ «Львівгаз» порушень вимог законодавства та ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу»; не надав доказів наявності певної ознаки на підтвердження факту дискримінації; за наявності оплати за фактично неотриманий природний газ АТ «Львівгаз» має заборгованість перед ТОВ «Оператор ГТС України», що може свідчити про неефективне використання коштів.
Включення АТ «Львівгаз» до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, не свідчить про автоматичне припинення зобов`язань за раніше укладеними договорами транспортування природного газу у частині розрахунків за надані послуги. Обставини у справах № 914/2718/20, № 914/2587/21, № 910/19206/21 та № 914/279/23 не стосуються предмета спору в цій справі. 
З огляду на наведене просив у задоволенні позову відмовити повністю.
На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив від 22 травня 2023 року, у якій вказав, зокрема, що Нацкомісія не наділена абсолютними дискреційними повноваженнями щодо застосування штрафних санкцій, оскільки така санкція має відповідати конкретному виду порушення, визначеному у межах закону.
Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив від 29 травня 2023 року та додаткові пояснення у справі від 12 липня 2023 року, а позивач, своєю чергою, подав додаткові пояснення у справі від 13 липня 2023 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі № 380/7521/23, позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування постанови та розпорядження задоволено частково; визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 січня 2023 року № 126 «Про накладення штрафу на АТ «Львівгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання»; визнано протиправним та скасовано розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 січня 2023 року № 21-р «Про усунення порушень АТ «Львівгаз» в частині зобов`язання АТ «Львівгаз» усунути порушення підпункту 27 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині здійснення розрахунків із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах, визначених договорами транспортування природного газу; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; розподіл судових витрат не здійснювався.
Постановою Верховного Суду від 03 червня 2024 року касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у частині визнання протиправною та скасування постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 січня 2023 року № 126 про накладення штрафу скасовано, передано справу 380/7521/23 у цій частині на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду; в іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року залишено без змін.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2024 року справу 380/7521/23 передано на розгляд судді Клименко Оксані Миколаївні.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 01 липня 2024 року, у якому наводить ті ж аргументи на спростування позовних вимог та підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, що й у відзиві на позовну заяву від 03 травня 2023 року. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Позивач подав письмові пояснення у справі від 04 липня 2024 року, у яких вказує, що рішення про накладення штрафів на суб`єктів ринку природного газу приймається Регулятором у розмірі, передбаченому частиною четвертою статті 59 Закону України від 09 квітня 2015 року № 329-VIII «Про ринок природного газу» (далі – Закон № 329-VIII), за одне та більше порушень Ліцензійних умов та вимог Закону. НКРЕКП, приймаючи постанову про накладення штрафу, зобов`язана обґрунтовувати застосування до суб`єкта господарювання відповідного розміру штрафу, а у разі множинних порушень - пояснити мотиви, з яких комісія виходила, здійснюючи обрахунок штрафу. Водночас на суб`єкта владних повноважень (відповідача) покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності з огляду на абзац перший частини другої статті 77 КАС України. Однак відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував мотиви, визначаючи розмір штрафу в межах санкції від 3000 до 100000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно до абзацу першого пункту 5 частини четвертої статті 59 Закону № 329-VIII з урахуванням множинності порушень. Крім цього, визначений розмір санкцій не може вважатись співмірним, оскільки судами визнано незаконним основне порушення Ліцензійних умов, тому розмір санкції не може залишатись попереднім.
Відповідач подав додаткові пояснення у справі від 15 липня 2024 року, у яких вказує, що рішення про проведення перевірки суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та про накладення санкцій приймаються колегіально членами НКРЕКП за результатом проведеного на засіданні голосування. Якщо за результатом проведеної у встановленому порядку перевірки НКРЕКП виявлено порушення у діяльності суб`єкта господарювання, то вирішення питання про визначення конкретного розміру санкцій у межах, встановлених частиною четвертою з урахуванням вимог частини п`ятої статті 59 Закону № 329-VIII, є дискреційним повноваженням НКРЕКП. Визначений спірною постановою розмір штрафу, передбачений підпунктом 4 частини четвертої статті 59 Закону № 329-VIII, не є максимальним. Належне, своєчасне та у повному обсязі виконання всіх вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку природного газу, а також ліцензійних умов з розподілу природного газу спрямовано на забезпечення безперебійної роботи ринку природного газу, забезпечення належної якості послуг на ринку природного газу, що надаються учасниками ринку. Правопорушення позивача полягає в одночасному порушенні норм відразу низки нормативно-правових актів. Крім того, зафіксовані в акті № 376 та встановлені в оскаржуваній постанові порушення носять систематичний характер, що є обтяжуючою обставиною. Ураховуючи сукупність зазначених обставин, Регулятор у межах своїх дискреційних повноважень прийняв рішення про накладення штрафу на позивача в межах, передбачених підпунктом 4 частини четвертої статті 59 Закону № 329-VIII, а саме у розмірі 850000,00 грн, тобто 50 тис. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Регулятор постановою від 29 вересня 2023 року № 1800 (далі – Постанова № 1800) затвердив Порядок (методику) визначення розміру штрафів, які накладаються НКРЕКП. Постанова № 1800 набула чинності 06 жовтня 2023 року, а оскаржувана постанова прийнята 24 січня 2023 року. З огляду на це положення Постанови № 1800 під час розрахунку розміру штрафу, що накладений на позивача, не застосовувалися. Отже, спірна постанова є правомірною, з огляду на що підстави для її визнання протиправною та скасування відсутні.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 17 червня 2024 року прийнято матеріали справи 380/7521/23 до провадження та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано позивачу: подати до суду пояснення стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу із урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03 червня 2024 року; запропоновано відповідачу: подати до суду пояснення стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу із урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03 червня 2024 року, зокрема обґрунтування застосування до позивача штрафу із поясненнями мотивів, з яких Нацкомісія виходила, здійснюючи обрахунок штрафу за вчинення порушень, вказаних у спірній постанові, в розрізі критеріїв пропорційності.
Ухвалою суду від 02 липня 2024 року у задоволенні клопотання відповідача від 01 липня 2024 року про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін відмовлено.
Ухвалою суду від 02 липня 2024 року витребувано у Нацкомісії розрахунок розміру штрафу до спірної постанови від 24 січня 2023 року № 126 «Про накладення штрафу на АТ «Львівгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання» у розрізі кожного виявленого порушення. 
Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
01 листопада 2022 року НКРЕКП постановою № 1375 включила АТ «Львівгаз» до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, відповідно до Закону України від 14 липня 2021 року № 1639-IX «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».
У період 02 - 29 грудня 2022 року Нацкомісія згідно з Планом здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2022 рік, затвердженим постановою НКРЕКП від 17 листопада 2021 року № 2222, та посвідченням від 22 листопада 2022 року № 402 провела планову перевірку АТ «Львівгаз».
29 грудня 2022 року Нацкомісія зафіксувала результати перевірки у складеному акті № 376.
24 січня 2023 року Нацкомісія на засіданні, яке проводилось у формі відкритого слухання, розглянула акт і встановила такі порушення АТ «Львівгаз» вимог законодавства та Ліцензійних умов:
- пункту 2.1 глави 2 Ліцензійних умов у частині здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, а саме:
- підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у частині забезпечення встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 01 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 01 січня 2016 року;
- пункту 1 глави 1 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі – Кодекс ГТС), та пункту 4.1 Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2497 (далі – Типовий договір транспортування), у частині вчасного збалансування свого портфоліо балансування;
- абзацу четвертого пункту 2 глави 2 розділу V Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі – Кодекс ГРМ) (у редакції, що діяла до 17 листопада 2021 року), у частині надання замовнику протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви про приєднання дозволу на приєднання, проєкту договору на приєднання, проєкту технічних умов приєднання та відповідних рахунків щодо їх оплати;
- абзацу другого пункту 3 глави 2 розділу V Кодексу ГРМ у частині незабезпечення Оператором ГРМ порядку приєднання об`єкта чи земельної ділянки замовника (будівництво газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) протягом тримісячного строку після укладання договору на приєднання;
- пункту 2.1 глави 2 Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21 вересня 2017 року № 1156 (далі – Стандарти та вимоги) (у редакції, що діяла до 10 листопада 2022 року), у частині забезпечення мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів при наданні послуг з розподілу природного газу споживачу або замовнику (у випадках недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів під час приєднання до газових мереж);
- пункту 2.3 глави 2 Стандартів та вимог у частині сплати Оператором ГРМ споживачу або замовнику (у разі недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів під час приєднання до газових мереж) компенсації у розмірах, наведених у додатку 1 до Стандартів та вимог;
- пункту 6.4 глави 6 Методики визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 06 листопада 2020 року № 2033 (далі – Методика), у частині забезпечення достовірності документів, що подаються оператором ГРМ для встановлення розмірів нормативних втрат/витрат газу;
- підпункту 6 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині складання звітності, затвердженої НКРЕКП, щодо провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та подання її до НКРЕКП у встановленому порядку;
- підпункту 14 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині дотримання вимог чинного Кодексу газорозподільних систем, а також виконання умов укладених із споживачами договорів розподілу природного газу відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП;
- підпункту 16 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині використання коштів, отриманих за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачених структурою тарифу (річної планованої тарифної виручки), у визначеному розмірі та за цільовим призначенням;
- підпункту 19 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині надання в десятиденний термін на письмову вимогу постачальника договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання його споживачам, підключеним до газорозподільної системи ліцензіата;
- підпункт 21 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині виконання плану розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, зокрема розділ I (2021 рік) Плану розвитку;
- підпункту 27 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині здійснення розрахунків із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах, визначених договорами транспортування природного газу;
- підпункт 29 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП;
- підпункту 30 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині надання НКРЕКП документів, інформації та звітності, що містять достовірні дані, необхідні для виконання НКРЕКП своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені НКРЕКП (але не менш як протягом 10 робочих днів, крім запитів під час здійснення заходів державного нагляду (контролю));
- підпункту 31 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині виконання рішень НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та чинним законодавством, а саме підпунктів 1, 3 та 4 пункту 2 постанови НКРЕКП від 23 липня 2021 року № 1162 «Про накладення штрафу на АТ «Львівгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання»;
- підпункту 6 пункту 2.5 глави 2 Ліцензійних умов у частині укладання актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін з суміжними суб`єктами ринку природного газу, у тому числі із споживачами;
- підпункту 8 пункту 2.5 глави 2 Ліцензійних умов у частині забезпечення періодичної повірки (у тому числі демонтажу, транспортування, монтажу та ремонту) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, за власний рахунок незалежно від того, чи є ліцензіат власником лічильника.
За результатами засідання щодо розгляду акта від 29 грудня 2022 року № 376 Нацкомісія ухвалила постанову від 24 січня 2023 року № 126 про накладення штрафу на АТ «Львівгаз» у розмірі 850000,00 грн та видала розпорядження від 24 січня 2023 року № 21-р «Про усунення порушень АТ «Львівгаз».
Позивач, не погодившись із такими постановою та розпорядженням, оскаржив їх до суду.
Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Насамперед суд наголошує, що з урахуванням постанови Верховного Суду від 03 червня 2024 року суд у межах нового розгляду цієї справи вирішує лише позовні вимоги, що стосуються визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 24 січня 2023 року № 126 «Про накладення штрафу на АТ «Львівгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання» (далі – також постанова від 24 січня 2023 року № 126).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Тобто судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями, і якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному із визначених критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.
Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі – Закон № 1540-VIII, в редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.
Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Положеннями частин першої, другої п`ятої статті 19 Закону № 1540-VIII передбачено, що Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.
Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора. 
За результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки.
У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 22 Закону № 1540-VIII суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені, зокрема Законом України «Про ринок природного газу».
Частиною другою статті 22 Закону № 1540-VIII визначено, що за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 
1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 
2) накладення штрафу; 
3) зупинення дії ліцензії; 
4) анулювання ліцензії.
За змістом частин третьої, четвертої статті 22 Закону № 1540-VIII разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом та, зокрема Законом України «Про ринок природного газу».
Закон № 329-VIII, який визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, передбачає також відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку природного газу.
Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону № 329-VIII суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.
Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є:
1) порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності;
2) несанкціонований відбір природного газу;
3) використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками;
4) неподання або несвоєчасне надання звітності, передбаченої цим Законом, а також подання недостовірної інформації у такій звітності;
4-1) порушення обов`язку з відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги розподілу природного газу, та порушення обов`язку з перерахування на рахунки із спеціальним режимом використання коштів за розподіл природного газу, зарахованих на інші рахунки, ніж поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відповідно до частини третьої статті 40 цього Закону;
5) використання приладів обліку природного газу, не повірених або не атестованих в установленому порядку;
6) необґрунтована відмова в доступі до газотранспортної або газорозподільної системи, газосховища або установки LNG або у приєднанні до газотранспортної або газорозподільної системи;
7) несанкціоноване втручання в роботу газової інфраструктури;
8) самовільне під`єднання до системи, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання;
9) відмова у доступі уповноважених працівників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи, постачальника до приміщень, житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади (пристрої), лічильники газу, якщо обов`язок надання такого доступу встановлюється законодавством;
10) невиконання законних постанов, розпоряджень, наказів, рішень та приписів суб`єктів владних повноважень на ринку природного газу, а також створення перешкод для виконання службових обов`язків посадовими особами таких суб`єктів;
11) неподання або несвоєчасне подання оператору газотранспортної системи, оператору газорозподільної системи, оператору газосховища, оператору установки LNG та суб`єктам владних повноважень на ринку природного газу інформації, передбаченої законодавством, або надання завідомо неправдивої інформації;
12) створення перешкод у виконанні робіт, пов`язаних з обслуговуванням об`єктів постачання природного газу та вжиття заходів до повного або часткового припинення постачання природного газу споживачам;
13) порушення технічних регламентів, норм, правил;
14) необґрунтована відмова у складенні та підписанні актів приймання-передачі природного газу;
15) невиконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо встановлення вузлів обліку природного газу та/або припинення розподілу природного газу споживачам, які використовують природний газ без його комерційного обліку.
Згідно з частиною третьою статті 59 Закону № 329-VIII у разі скоєння правопорушення на ринку природного газу до відповідних суб`єктів ринку природного газу можуть застосовуватися санкції у виді:
1) попередження про необхідність усунення порушень;
2) штрафу;
3) зупинення дії ліцензії;
4) анулювання ліцензії.
Пунктом 5 частини четвертої статті 59 Закону № 329-VIII передбачено, що Регулятор у разі скоєння правопорушення на ринку природного газу приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на суб`єктів ринку природного газу (крім споживачів) у розмірі від 3000 до 100000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню за низку порушень, визначених цим пунктом.
Відповідно до частини сьомої статті 59 Закону № 329-VIII за одне правопорушення на ринку природного газу може застосуватися лише один вид штрафної санкції (штраф) або штраф разом із зупиненням дії ліцензії.
Отже, НКРЕКП є органом, уповноваженим здійснювати державний контроль за дотриманням законодавства та ліцензійних умов суб`єктами господарювання, які працюють у сферах енергетики та комунальних послуг. Цей контроль здійснюється у спосіб проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок. У разі виявлення порушень у діяльності таких суб`єктів, НКРЕКП має право застосовувати до них санкції, зокрема штрафи.
У справі, яка розглядається, суд встановив, що спірною постановою НКРЕКП наклала на АТ «Львівгаз» штраф у розмірі 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за множинні порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов, які перелічені у вказаній постанові.
Верховний Суд у постанові від 03 червня 2024 року вказав, що порядок розгляду та вирішення суб`єктом владних повноважень питання накладення штрафів на суб`єктів господарювання у межах адміністративної процедури, передбаченої Законом України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX «Про адміністративну процедуру» (далі – Закон № 2073-IX), також повинен ґрунтуватися на принципах обґрунтованості та пропорційності.
Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону (частина третя статті 8 Закону № 2073-IX).
За статтею 11 Закону № 2073-IX адміністративний орган повинен дотримуватися принципу пропорційності під час під час прийняття адміністративних актів.
Адміністративний акт повинен прийматися з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований адміністративний акт. Негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими.
Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта (абзац другий частини першої статті 72 Закону № 2073-IX).
У справах щодо оскарження рішень (постанов) контролюючих органів про накладення санкцій суди не мають обмежуватися лише перевіркою дотримання таким органом процедури притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, але й повинні оцінювати обґрунтованість та пропорційність адміністративного акта.
Рішення про накладення штрафів на суб`єктів ринку природного газу приймається Регулятором у розмірі, передбаченому частиною четвертою статті 59 Закону № 329-VIII, за одне і більше порушень Ліцензійних умов та вимог законодавства.
НКРЕКП, приймаючи постанову про накладення штрафу, зобов`язана обґрунтовувати застосування до суб`єкта господарювання відповідного розміру штрафу, а у разі множинних порушень – пояснити мотиви, з яких Нацкомісія виходила, здійснюючи обрахунок розміру штрафу.
Водночас саме на суб`єкта владних повноважень (відповідача) покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення з огляду на абзац перший частини другої статті 77 КАС України.
Суд же відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, зокрема щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до частини п`ятої статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. 
Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у цій справі у частині визнання протиправною та скасування постанови від 24 січня 2023 року № 126 Верховний Суд у постанові від 03 червня 2024 року (пункт 65) чітко вказав, що «із огляду на предмет спору та встановлені обставини у справі, суди попередніх інстанцій усупереч принципам адміністративного судочинства не з`ясували мотиви, з яких виходила НКРЕКП, визначаючи розмір штрафу в межах санкції від 3000 до 100000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно до абзацу першого пункту 5 частини четвертої статті 59 Закону № 329-VIII; не надали оцінки співмірності (пропорційності) розміру штрафу 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та виявлених Регулятором порушень Ліцензійних умов, і, як наслідок – дійшли необґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню у повному обсязі». 
Ураховуючи приписи частини п`ятої статті 353 КАС України у сукупністю з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України, суд своєю ухвалою від 17 червня 2024 року запропонував відповідачу подати до суду пояснення стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу із урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03 червня 2024 року, зокрема обґрунтування застосування до позивача штрафу із поясненнями мотивів, з яких Нацкомісія виходила, здійснюючи обрахунок штрафу за вчинення порушень, вказаних у спірній постанові, в розрізі критеріїв пропорційності.
01 липня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому навів ті ж аргументи на спростування позовних вимог та підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, що й у відзиві на позовну заяву від 03 травня 2023 року. 
Утім, жодних обґрунтувань застосування до позивача штрафу із поясненнями мотивів, з яких Нацкомісія виходила, здійснюючи обрахунок штрафу за вчинення порушень, вказаних у спірній постанові, в розрізі критеріїв пропорційності, відповідач суду не надав.
Тож ухвалою від 02 липня 2024 року суд витребував у відповідача розрахунок розміру штрафу до спірної постанови у розрізі кожного виявленого порушення. 
Утім, такого розрахунку відповідач суду не надав, а натомість подав додаткові пояснення у справі від 15 липня 2024 року, суть яких зводиться до того, що вирішення питання про визначення конкретного розміру санкцій у межах, встановлених частиною четвертою з урахуванням вимог частини п`ятої статті 59 Закону № 329-VIII, є дискреційним повноваженням НКРЕКП.
Отже, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не навів мотивів, з яких він виходив, визначаючи спірною постановою розмір штрафу в межах санкції від 3000 до 100000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно до абзацу першого пункту 5 частини четвертої статті 59 Закону № 329-VIII, в розрізі критеріїв пропорційності щодо кожного виявленого порушення (з огляду на множинність порушень).
У аспекті цього суд також враховує, що принцип «пропорційності порушення і покарання» імперативно закріплений у частині третій статті 22 Закону № 1540-VIII.
У постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 300/775/19 Верховний Суд вказав, що НКРЕКП має право застосовувати максимальний розмір санкції, передбаченої статтею 59 Закону № 329-VIII, але водночас повинна враховувати поведінку суб`єкта господарювання та дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
Доказами у справі має підтверджуватися, що відповідач врахував поведінку суб`єкта господарювання, оскільки недотримання цього свідчить про порушення принципів пропорційності та ефективності санкцій під час притягнення позивача до відповідальності за правопорушення, передбачене підпунктом «б» пункту 5 частини четвертої статті 59 Закону № 329-VIII (постанова Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі № 120/1139/19-а).
У постанові від 04 травня 2022 року у справі № 620/2718/20 Верховний Суд роз`яснив, що принцип «пропорційності порушення і покарання» накладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок під час визначення розміру санкції обґрунтувати у своєму рішенні ступінь тяжкості правопорушення та його небезпечність.
У постанові від 07 березня 2023 року у справі № 120/12786/21-а Верховний Суд зазначив, що хоча визначення розміру штрафної санкції є прямою компетенцією НКРЕКП, проте під час її встановлення має бути забезпечений баланс між негативними наслідками для позивача та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а також враховані всі обставини перевірки та виявлених порушень.
Утім, спірна постанова відповідача не містить жодних обґрунтувань співмірності (пропорційності) розміру штрафу щодо кожного з виявлених порушень, що свідчить про порушення відповідачем принципу «пропорційності порушення і покарання», який імперативно закріплений у частині третій статті 22 Закону № 1540-VIII.
На вимогу суду таких обґрунтувань відповідач під час розгляду цієї справи не надав. 
Отже, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не навів мотивів, з яких він виходив, визначаючи спірною постановою розмір штрафу, в розрізі критеріїв пропорційності щодо кожного виявленого порушення, а відповідних повноважень підміняти Нацкомісію та визначати конкретний вид і розмір відповідальності суд не має, на що вказав Верховний Суд у пункті 66 постанови від 03 червня 2024 року, то суд констатує, що оскаржувана постанова відповідача не відповідає критеріям обґрунтованості, вмотивованості, чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії та породжує його неоднозначне трактування, а тому наявні підстави для визнання її протиправною та скасування повністю.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до вимог частини першої статті 245 КАС України під час вирішення справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. 
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити, визнавши протиправною та скасувавши постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 січня 2023 року № 126 «Про накладення штрафу на АТ «Львівгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. 
Згідно із частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).
Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач за позовну вимогу майнового характеру, яка розглядається судом (визнання протиправною та скасування спірної постанови на суму 850000,00 грн), сплатив судовий збір у розмірі 12750,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 06 квітня 2023 року № 6479. Оскільки позов у частині розглядуваної позовної вимоги майнового характеру задоволено у повному обсязі, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути 12750,00 грн сплаченого судового збору.
Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл суд не здійснює.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз» (вул. Золота, 42, м. Львів, 79039) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Сім`ї Бродських, 19, м. Київ, 03057) про визнання протиправними і скасування постанови та розпорядження – задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 січня 2023 року № 126 «Про накладення штрафу на АТ «Львівгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Сім`ї Бродських, 19, м. Київ, 03057, код ЄДРПОУ 39369133) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз» (вул. Золота, 42, м. Львів, 79039, код ЄДРПОУ 03349039) 12750,00 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Повне рішення складено 13 квітня 2026 року. 

Суддя	Клименко Оксана Миколаївна