ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 лютого 2026 року 	м.Суми	

Справа №1806/2-899/11 
Номер провадження 22-ц/816/611/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Петен Я. Л. , Черних О. М. 
за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В., 
сторони:
скаржник (боржник) – ОСОБА_1 ,
боржник – ОСОБА_2 ,
стягувач – Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,
суб`єкт оскарження – приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез Олександр Леонідович,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Тумки Володимира Анатолійовича
на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2025 року в складі головуючого судді Литовченка О.В., постановленої у м. Суми, повний текст якої складено 17 червня 2025 року, 

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Тумка В.А. звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 27 квітня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди.
В обґрунтування скарги зазначив, що у провадженні приватного виконавця Мукореза О.Л. перебуває виконавче провадження по виконанню рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2012 року у справі № 1806/2-899/11, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/15-12/2734 від 25 травня 2007 року в розмірі 77060,09 доларів США звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , передану в іпотеку за іпотечним договором № 1097 від 25 травня 2007 року шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. 27 квітня 2020 року виконавець відкрив виконавче провадження ВП 61927351 з примусового виконання вказаного рішення суду. 27 квітня 2020 року виконавець ухвалив постанову про стягнення з боржника основної винагороди. 
Ухвалою Ковпаківського районного м. Суми від 17 вересня 2024 скаргу залишено без розгляду та повернуто її заявнику.
13 травня 2025 року постановою Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тумки В.А. задоволено частково, ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2025 року закрито провадження у справі за скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Тумки В.А. на дії приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. щодо скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди.
Роз`яснено ОСОБА_1 та його представнику – адвокату Тумці В.А., що розгляд даної категорії справ віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Тумка В.А., посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 – адвокат Тумка В.А. звертає увагу апеляційного суду на те, що 28 грудня 2012 року Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалив рішення по справі № 1806/2-899/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. було відкрито виконавче провадження ВП 61927351 з примусового виконання вказаного рішення. Зазначає, що в рамках даного виконавчого провадження 27 квітня 2020 року виконавець ухвалив постанову про стягнення з боржника основної винагороди, а тому приходить до висновку, що вказані обставини свідчать про те, що скаргу на вказану вище постанову повинен розглядати Ковпаківський районний суд м. Суми.
Відзиву на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Тумки В.А. учасники справи не подали.
Від представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - Собчука О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника АТ «Райффайзен Банк».
Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що спір з приводу правомірності дій приватного виконавця при прийнятті постанови щодо стягнення основної винагороди має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2012 року по справі № 1806/2-899/11 позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/15-12/2734 від 25 травня 2007 року в розмірі 77060,09 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 листопада 2012 року становить 615941 грн 30 коп., в тому числі сума основного боргу - 43018,21 доларів США, що еквівалентно 358952,69 грн, сума відсотків - 17950,78 доларів США, що еквівалентно 76534 грн 19 коп, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 7885,24 доларів США, що еквівалентно 14137,25 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 8205,86 доларів США, що еквівалентно 12813,09 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 75,32 кв. м, житловою площею 49,2 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , передану в іпотеку за іпотечним договором № 1097 від 25 травня 2007 року шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, вирішено питання судових витрат.
27 квітня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-899/11, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 15 січня 2013 року на виконання вищезазначеного рішення суду від 28 грудня 2012 року (ВП № 61927351). Відповідно до цієї постанови боржником у виконавчому провадженні ВП № 61927351 є ОСОБА_1 
27 квітня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. виніс постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 7706,00 дол. США (ВП № 61927351). Зазначено, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди може бути оскаржена у строк та у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Тобто, розгляд скарг на рішення, дії та бездіяльності державного та приватного виконавця розглядаються в порядку, визначеному ЦПК України, лише щодо виконавчих документів, виданих судами за результатами розгляду цивільних справ.
Згідно з положенням ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, в тому числі: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Адвокатом Тумкою В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 оскаржується постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 27 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 61927351.
Відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих із боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.
Як встановлено частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, імперативною нормою вказаної статті закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі №545/2246/15-ц (провадження №14-639цс18), від 19 травня 2020 року у справі №754/2223/15-ц (провадження №14-568цс19), а також у постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі №361/1222/20, від 09 квітня 2020 року у справі №758/6070/19.
З урахуванням зазначених норм права та релевантної судової практики, вимоги скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Тумки В.А. про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Сумської області області Мукореза О.Л. про стягнення з боржника основної винагороди від 27 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 61927351 підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Тумки Володимира Анатолійовича залишити без задоволення.
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: Я. Л. Петен 

О. М. Черних