Справа № 468/2447/25
2/468/47/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

27.01.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Янчука С.В., за участю секретаря судового засідання Волощук А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу № 468/2447/25 за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулось до Баштанського районного суду Миколаївської з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачених сум пенсії в розмірі 30079,62 грн. та судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи з 08.04.2024 року до 30.04.2024 року, призначену відповідно до Закону № 1058 «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі заяви від 29.05.2024 року, виписки з акта огляду медичко-соціальної експертної комісії серії 1ААВ № 787606 від 15.04.2024 року терміном до 30.04.2025 року. 
В подальшому виплата пенсії була продовжена на підставі п. 146 Закону № 1058 «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».
З 01.01.2025 року експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особивідповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи».
Оцінювання проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи;експертними командами, сформованими на базі закладів охорони здоров`я (п. 6 вказаного Положення).
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особивід 25.04.2025 року № ЦО -13545 відповідача не визнано особою з інвалідністю з 08.04.2024 року.
У зв`язку з втратою ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю підстава виплати йому пенсії по інвалідності відсутня з моменту втрати відповідного статусу.
Рішенням Головного управління від 22.05.2025 року пенсію відповідачу було перераховано, внаслідок чого утворилась переплата надміру виплаченої пенсії по інвалідності за період з 08.04.2024 року до 31.05.2025 року в сумі 32503,10 грн. 
Листом від 21.05.2025 року № 1400-0307-8/42986 відповідача повідомлено про те, що він не визнаний особою з інвалідністю.
Листом від 27.05.2025 року № 1400-0403-8/44833 відповідача повідомлено переплату за період з 08.04.2024 року до 31.05.2025 року в сумі 30079,62 грн.
Відповідач в добровільному порядку кошти на рахунок управління не повернув, тому, посилаючись на ст. 1212 Цивільного кодексу України, позивач просив їх стягнути.
Процесуальні дії у справі та заяви сторін:
Позовна заява надійшла до суду 31.10.2025 року через систему «Електронний суд».
Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
04.12.2025 року позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутності його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. 
З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Так судом встановлено, що відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ № 787606, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 08.04.2024 року за загальним захворюванням на строк до 01.05.2025 року. Дата чергового переогляду 15.04.2025 року.
Рішенням Баштанського об`єднаного управління ПФУ № 1433500006899 від 06.06.2024 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України ««Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» в розмірі 2361 грн. з 08.04.2024 року по 28.06.2024 року та з 29.04.2024 року по 30.04.2025 року.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи № ЦО -13545 від 25.04.2025 ОСОБА_2 не встановлена група інвалідності з 08.04.2024 року.
Рішенням Баштанського об`єднаного управління ПФУ № 1433500006899 від 22.05.2025 року проведений перерахунок пенсії у зв`язку із скасуванням інвалідності з дати встановлення, виплата пенсії заблокована.
Листом Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 21.05.2025 року № 1400-0307-8/42986 ОСОБА_1 повідомлено, що згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 25.04.2025 року № 13545 він не визнаний особою з інвалідністю з 08.04.2024 року.
З довідки про переплату по п/с НОМЕР_1 вбачається, що станом на 01.07.2025 року переплата ОСОБА_1 становить 30079,62 грн.
27.05.2025 року Управління з питань виплат Головного управління ПФУ в Миколаївській області направило ОСОБА_3 пропозицію про повернення коштів в сумі 30079, 62 грн.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003група інвалідності, її причина, час настання та строк встановлюються за результатами медико-соціальної експертизи або оцінювання повсякденного функціонування особи - для повнолітніх осіб.
Згідно ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»№ 1058-IV від 09.07.2003 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.
Порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року та Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Відповідно до частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, визначений Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України № 25-3 від 25.11.2014 року).
Згідно з пунктом 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Отже, стягнення надмірно сплачених сум пенсій передбачене лише у випадках, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме - через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації, ненадання відповідної інформації або внаслідок рахункової помилки органу Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).
Верховний Суд у постанові від 18.08.2020 року у справі №638/10460/17 дійшов висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 487/3380/16-а та від 11.02.2020 року у справі № 761/41107/16-а.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених чим кодексом.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд доходить висновку, що будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку Баштанського об`єднаного управління ПФУ або надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з його боку при отриманні наведеної в позові суми, позивач суду не надав.
За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог.
Питання про судові витрати, підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (адреса місцезнаходження: вул. Морехідна, 1 м. Миколаїв, код ЄДРПОУ 13844159).
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Повний текст рішення складено 27.01.2026 року.

СУДДЯ: