Справа № 490/4782/24
н\п 2-а/490/7/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року    м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., представниці позивача ОСОБА_1 - адвоката Бондар Ю.О., представника відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_1 - Позивайла В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2  про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2024 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє його представниця – адвокат Бондар Ю.О., звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №376 від 27.05.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 про накладення штрафу в розмірі 17000,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 за відсутністю складу правопорушення.
В обґрунтування вимог позивач вказав наступне. 
24.05.2024 на блокпосту поблизу Варварівського мосту у місті Миколаєві близько 11:30 год. громадянин ОСОБА_1 отримав повістку № 24.05.24/2/7 з вимогою прибути на 11:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 з метою уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР. Далі уповноважена особа головний сержант роти охорони з матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 штаб-сержант ОСОБА_3 примусово доставив позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час перебування позивача на території ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12:00 до 18:00 год. 24.05.2024 були оновлені його військово-облікові дані, уточнені дані громадянина в ЄДРПВР, тобто виконана мета врученої простроченої повістки з часом виконання обов`язку, який сплив до моменту її вручення. Отже, позивач вважає, що ним виконано вимоги ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вимоги п. 20, п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 (далі – Порядок) відповідно до мети повістки № 24.05.24/2/7. 
Однак, сторона позивача стверджує, що виконавши обов`язок передбачений законодавством після оновлення військово-облікових даних та виконання мети вказаної у повістці № 24.05.24/2/7 позивача продовжили примусово, без законних підстав та рішень утримувати на території ІНФОРМАЦІЯ_3 . Уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом залякувань та погроз намагалися примусити позивача до негайного проходження військово-лікарської комісії з подальшим негайним направленням на проходження військової служби без прийнятих рішень керівника ТЦК та СП. Лише після виклику поліції та повідомлення на гарячу лінію 102 про кримінальні правопорушення, які вчинялися стосовно позивача, а саме передбачених ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі або викрадення людини та ст. 146-1 КК України – насильницьке зникнення, уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_3 склали відносно позивача протокол №376 про адміністративне правопорушення від 24.05.2024, прийняли від нього заяву про відмову проходити ВЛК та відпустили його з території ТЦК та СП.
Сторона позивача стверджує, що всупереч вимогам законодавства уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_3 вручили ОСОБА_1 повістку з простроченим часом прибуття з метою оновлення військово-облікових даних, яку він не міг виконати (прибути на 11:00 год при отриманні повістки о 11:30 год), примусово у супроводі доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виписали та не вручили йому повістку на проходження військово-лікарської комісії, не ознайомили його під підпис з відповідним рішенням керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , очевидно за відсутності такого рішення, про направлення на проходження медичного огляду, не видали йому передбаченого законодавством належно оформленого направлення, яке би зазначало про наявність обов`язку позивача з`явитися в час та місце визначені рішенням уповноваженої особи з метою проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності позивача до військової служби, а також не оповістили позивача під підпис про наявність такого обов`язку, його права та відповідальність за невиконання такого обов`язку у вигляді нез`явлення за викликом уповноваженої особи ТЦК та СП для проходження військово-лікарської комісії. Уповноважені особи відповідача примусово утримували позивача протягом 6 годин і змушували проходити медичне обстеження, рішення про направлення на яке навіть не було прийнято і лише після виклику поліції були припинені протиправні дії відповідача. 
Отже, позивач вважає, що наведене вище вказує на відсутність події та складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.
Крім того, сторона позивача стверджує, що згідно тексту постанови № 376 від 27.05.2024 пояснення ОСОБА_1 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 навіть не розглядались, до матеріалів адміністративної справи не долучались, як докази не вивчались, що вказує на порушення процедури та порядку розгляду справи і як результат на незаконність та безпідставність прийнятої Постанови № 376 від 27.05.2024. Всупереч вимогам ст. 245, 268, 280 КУпАП, уповноважена особа при розгляді справи не з`ясувала усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не забезпечила реалізації прав особи, яка притягається до відповідальності. Більше того, згідно зі ст. 277-2 КУпАП, особа повідомляється про розгляд справи про притягнення її до адміністративної відповідальності не менше ніж за 3 доби до такого розгляду. Позивач отримав копію протоколу № 376 від 24.05.24 під підпис близько 17 год. 24 травня, а розгляд справи відбувся 27 травня, тобто за 2 дні після його повідомлення, що додатково вказує на порушення процедури розгляду справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 стверджує, що уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_3 всупереч законодавству про мобілізаційну підготовку та мобілізацію не виписали та не вручили йому повістку на проходження медичного обстеження, не прийняли рішення про направлення на військоволікарську комісію, не виписали та не видали під підпис направлення на військоволікарську комісію для проходження медичного огляду, а також не довели до відома під особистий підпис вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду. При розгляді справи та винесенні постанови не дотримано вимоги статей 245, 268, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку її розгляду. Тому, постанова № 376 від 27.05.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена з порушенням норм чинного законодавства, є незаконною та протиправною.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2024 року дану адміністративну справу передано на розгляд судді Черенкової Н.П.
Ухвалою від 10.06.2024 року вказану позовну заяву залишено без руху надано позивачу строк на усунення недоліків.
11.06.2024 року на адресу суду, на виконання вимог ухвали від 10.06.2024 року, від представника позивача Бондар Ю.О. надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою судді від 13.06.2024 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
02.07.2024 року на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_5 - Голубашенка Т.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що оскаржувану постанову прийнято ІНФОРМАЦІЯ_6 в межах чинного законодавства.
КУпАП передбачає можливість оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності прийнятої районним ТЦК та СП до обласного ТЦК та СП або до суду в порядку визначеному КАС України. При цьому ІНФОРМАЦІЯ_7 має право переглядати прийняті підпорядкованими структурними підрозділами постанови виключно на підставі відповідної скарги від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Натомість позивач своїм правом на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності до ІНФОРМАЦІЯ_5 не скористався, тому ІНФОРМАЦІЯ_7 не є належним відповідачем по справі в частині оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по суті.
21.08.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.
Представник відповідача стверджує, що 24.05.2024 р. ОСОБА_1 з`явився до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці. Під час уточнення/оновлення військово-облікових даних було встановлено, що позивач не проходив медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Після чого, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 було прийнято рішення про направлення позивача для проходження медичного огляду, з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Вказане рішення було доведено до відома позивача у присутності інших співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким паралельно було дано розпорядження про оформлення та видачу на ім`я позивача направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за встановленою формою та повістку для проходження медичного огляду, з метою визначення ступеня придатності до військової служби, додатково було роз`яснено право позивачу його право на відмову від проходження відповідного медичного огляду та наслідки такої відмови. Дізнавшись про наявність такого права, позивач одразу повідомив ІНФОРМАЦІЯ_8 , що він відмовляється отримувати зазначені вище документи та додатково відмовляється проходити медичний огляд ВЛК для визначення стану придатності до військової служби. Додатково позивач виявив бажання написати власноручну письмову заяву з приводу відмови від проходження медичного огляду ВЛК для визначення стану придатності до військової служби тощо. Більш того, факт відмови позивача від виконання зазначених вище дій був зафіксований співробітниками УПП у Миколаївській області, які перебували у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом відповідача.
Сторона відповідача також зазначає, що враховуючи те, що відмова позивача від проходження медичного огляду ВЛК для визначення стану придатності до військової служби є самостійним складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП, за такого дії останнього стали підставою для складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, позивачу були роз`яснені, положення ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560. Тобто, фактично позивач був обізнаний щодо наявності імперативного обов`язку проходження медичного огляду ВЛК для визначення стану придатності до військової служби тощо. Проте, самостійно для себе та представників відповідача обрав шлях відмови від отримання описаних вище процесуальних документів та від подальшого проходження медичного огляду ВЛК для визначення стану придатності до військової служби (даний факт підтверджений позивачем у письмових поясненнях до протоколу). Більш того, позивач був обізнаний про розгляд його справи 27.05.2024, поряд із тим, своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, він не скористався, за такого відповідач у передбачений КУпАП спосіб, відповідач розглянув справу за відсутності позивача та на підставі наявних у справі письмових доказів. 
Представник відповідача вкаузє, що жодні твердження позивача, відображені по тексту позовної заяви не спростовують того факту, що останній, маючи повний обсяг цивільної дієздатності, свідомо відмовився від виконання дій, зазначених по тексту цього відзиву. Більш того, останній ухилився від участі у розгляді відповідної справи, не виконавши жодних юридично значущих дій, що перелічені у ст. 268 КУпАП, тим самим підтвердивши відсутність будь-якої зацікавленості у результатах розгляду відповідної справи відповідачем тощо. 
Крім того, сторона відповідача зазначає, що хибним виглядає твердження представника позивача про те, що уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом залякувань та погроз, намагались примусити позивача до проходження ВЛК, адже проходити медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби, є імперативним обов`язком кожного військовозобов`язаного, додатково закріпленим у главі 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 № 402 та зареєстрованого в МЮУ 17.11.2008 за № 1109/15800. Пояснення щодо погроз, залякувань тощо є лише надуманим способом захисту, який не відповідає фактичним обставинам справи та таким, що не ґрунтується на достатніх, допустимих, достовірних та належних доказах. 
Також представник відповідача стверджує, що виклик на лінію 102 був здійснений саме відповідачем для фіксації факту відмови від проходження медичного огляду та на місце виклику прибув екіпаж УПП Миколаївської області «Корвет 401», який здійснював відеофіксацію відмови від проходження медичного огляду на бодікамеру 471347. 
Окремо, сторона відповідача підкреслює, що процедура оформлення/вручення направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та повістки на проходження медичного обстеження, так само і доведення до відома під особистий підпис вимог законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) ТЦК та СП та строк завершення медичного огляду – актуальна у випадку наявності бажання особи на проходження відповідного медичного огляду тощо. Однак, у випадку з позивачем, останній виявив бажання відмовитись від проходження відповідного медичного огляду (у присутності співробітників УПП Миколаївської області), про що написав відповідну письмову заяву, датовану 24.05.2024. За наявності таких обставин, у відповідача був відсутній додатковий обов`язок вручати позивачу зазначені вище процесуальні документи для проходження медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби, як і доводити до відома інформацію, що зазначена у відзиві. 
Також представник ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначає, що не було вимоги негайного проходження медичного огляду ВЛК з подальшим направленням на проходження військової служби. Зазначене твердження нічим не підтверджене позивачем. Була лише законна вимога пройти медичний огляд ВЛК. Про зазначене позивач не вказував ані у протоколі, ані у заяві про відмову від проходження медичного огляду.
Також сторона відповідача стверджує, що час зазначений у повістці №24.05.24/2/7, взагалі не має ніякого значення, адже, як підтверджено стороною позивача по тексту позову, 24.05.2024, отримавши від співробітника ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідну повістку, позивач особисто з`явився до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . Не заслуговує на увагу й твердження представника позивача, про неприйняття рішення про направлення позивача на військово-лікарську комісію, адже жодним нормативно-правовим актом не передбачена форма прийняття керівником РТЦК та СП рішення про медичний огляд військовозобов`язаних та відповідно чи то про наявність якихось обов`язкових реквізитів для прийняття такого рішення, що свідчить про відсутність заборони на ухвалення компетентною особою такого рішення в усному порядку тощо.
Щодо позиції позивача, що його письмові пояснення не були взяті до уваги під час розгляду справи, представник відповідача вказує, що розгляд справи було узгоджено із позивачем та призначено 27.05.2024 р. на 09:00 год. Разом із тим, з доказів наданих позивачем, щодо направлення письмових пояснень, вбачається, що як засобами поштового зв`язку, так і шляхом направлення на електронну пошту, останні були направлені о 14:21 год. 27.05.2024 р. та о 12:30 год. 27.05.2024 р. відповідно. Тобто, після розгляду справи за відсутності позивача, який був належним чином оповіщений про дату та час розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Враховуючи наведене, письмові пояснення направлені вже після розгляду справи і не могли бути взятими до уваги під час винесення оскаржуваної постанови. 
Стосовно «звільнення» позивача лише після звернення на гарячу лінію «102», то сторона відповідача стверджує, що вказане не відповідає дійсності та спростовується доказами наданими самим позивачем. Так, відповідно до наданої копії сторінки журналу відвідувачів позивач покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17:10 год. 24.05.2024 р., після того як відповідачем був викликаний екіпаж поліції для додаткової фіксації відмови від проходження медичного огляду позивачем, тоді як скріншот екрану наданий позивачем вказує про дзвінок на лінію «102» о 18:12, тобто через годину після того як він покину приміщення. Окрім того, вказаний скріншот екрану мобільного телефону не дає можливості встановити, ані особу з телефону якої був здійснений виклик, ані підстави телефонування.
Враховуючи вищевказане, представник ІНФОРМАЦІЯ_3 просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
02.09.2024 року від представниці позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено таке.
Відповідач надіслав відзив, який містить недостовірні відомості з посиланням на факти та докази, що не відповідають дійсності, є надуманими та недопустимими. Так, сторона позивача заначає, що всі посилання відповідача на якихось представників поліції, їх прибуття за викликом саме відповідача, фіксацію якихось начебто правомірних дій відповідача є нікчемними оскільки не підтверджені жодним доказом. Ані аудіо- ані відеозапису начебто відмови позивача від проходження медичного огляду також немає, отже усі посилання відповідача з цього приводу є лише його особистими уявленнями про події навколишнього світу. Пояснення відповідача з приводу того, що виклик екіпажу поліції був здійснений саме задля фіксування відмови – також хибне уявлення відповідача про події. Поліція викликалась щодо звільнення позивача з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дане підтверджується зокрема заявою про вчинене кримінальне правопорушення (злочин) від 24.05.2024, адвокатським запитом від 24.05.2024 надісланим під час незаконного утримання позивача на території ТЦК та СП, а також і відповідями відповідача та третьої особи на відповідні адвокатські запити, які містяться в матеріалах справи, де такі вказують, що за запитами проводилась перевірка інформації щодо незаконних дій співробітників ТЦК та СП з приводу незаконного утримання позивача. 
Також представниця позивача стверджує, що відповідач не надав жодного доказу того, що згадувана ним заява позивача про відмову проходити медичний огляд ВЛК на визначення ступеня придатності до військової служби дійсно підписана та подана позивачем. Жодного підтвердження, що така заява, нібито підписана позивачем була подана ним після направлення його на медичний огляд ВЛК за рішенням керівника ТЦК та СП також не надано. Дані пояснення відповідача не відповідають дійсності та не підтверджені належними та допустимим доказами. Крім цього, на особисту помилкову думку відповідача, оформлення/вручення направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та повістки на проходження медичного обстеження, так само і доведення до відома під особистий підпис вимог законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) ТЦК та СП «актуальні у випадку наявності бажання особи на проходження відповідного медичного огляду». Дане особисте тлумачення норма законодавства є хибним та використовується відповідачем виключно з метою приховати незаконні дії посадових осіб ТЦК та СП щодо порушення процедури оповіщення та призову громадян на військову службу під час мобілізації.
Крім того, адвокат Бондар Ю.О. вказує, що відповідно до пояснень самого ж відповідача наведених у відзиві та відповідях на адвокатські запити, а також повістки №24.05.24/2/7 врученої з простроченням та неможливістю прибуття у час, який вже минув, позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення своїх персональних даних, даних військовооблікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР. Під час перебування позивача в ТЦК та СП такі дані були уточнені. Жодного посилання ані в законі, ані в Порядку затвердженому Постановою КМУ №560 на самостійний вибір, актуальність, доцільність, зручність та ін. уповноваженими особами ТЦК та СП застосовувати чи не застосовувати свої обов`язки щодо оформлення та вручення повісток або направлень немає. Законодавець чітко встановив обов`язки центрів комплектування та соціальної підтримки та визначив процедуру направлення громадян на медичний огляд та наступний призов на військову службу. А тому твердження відповідача з приводу неактуальності вручення направлення взагалі не заслуговують на увагу та є його хибними домислами. Більше цього, норма статті ст. 268 КУпАП України імперативно визначає права особи, яка притягається до відповідальності, такі права не можуть бути порушені під час розгляду справи. Керуючись правилом аналогії закону, відповідно до ст. 277-2 КУпАП, особа повідомляється про розгляд справи про притягнення її до адміністративної відповідальності не менше ніж за 3 доби до такого розгляду. В даному випадку позивача ознайомили з протоколом та вручили йому копію такого після 17:00 год. 24.05.2024, тобто по закінченню робочого дня (відповідно до копії журналу відвідувань Позивача випустили після 17:00 год. з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Розгляд справи ж був назначений на 09:00 год. 27.05.2024, тобто з порушенням строків на ознайомлення особи про розгляд справи. А тому пояснення позивача були надіслані вчасно і відповідно до вимог законодавства, повинні були бути прийняті до уваги уповноваженою особою під час розгляду справи та винесення постанови. 
Також, сторона позивача стверджує, що посилання відповідача, що відмова позивача від проходження медичного огляду ВЛК для визначення стану придатності до військової служби є самостійним складом адміністративного правопорушення і при цьому не потребує доведення до відома під особистий підпис вимог законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) ТЦК та СП та строк завершення медичного огляду є прямим порушенням основ КУпАП щодо наявності складу правопорушення і можливості притягнення особи до відповідальності виключно за наявності усіх складових такого правопорушення. Адже, недоведення до відома особи про відповідальність за можливе порушення ним норм законодавства виключає вину такої особи. Адже він не усвідомлював та не мав умислу щодо порушення закону в такому випадку. Невручення повістки, ненадання направлення на проходження медичного огляду ВЛК також виключає наявність складу адміністративного правопорушення – у позивача не виникло підстав та обов`язку проходити медичне обстеження. Співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 своїми діями (бездіяльністю) не створили законних підстав для виконання позивачем відповідного обов`язку передбаченого ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За такого, представниця позивача вважала заперечення, викладені у відзиві необгрунтованими, а тому просила позовні вимоги задовольнити та визнати протиправною, скасувати постанову №376 від 27.05.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 про накладення штрафу в розмірі 17 000,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 за відсутністю складу правопорушення.
Ухвалою суду від 25.11.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
Ухвалою суду від 05.11.2025 року постановлено повернутись до стадії підготовчого провадження в адміністративній справі №490/4782/24 та залучити до участі у справі в якості співвідповідача третю особу ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Ухвалою суду від 24.12.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 23.02.2026 року було призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з поданням суддею Черенковою Н.П. заяви про відставку та відрахування її зі штату суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
23.02.2026 року матеріали даної справи передано судді Саламатіну О.В.
Ухвалою судді від 02.03.2026 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №490/4782/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представниця позивача позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, додатково зазначила, що позивач заяву від 24.05.2024 року про відмову від проходження огляду ВЛК не підписував та не писав, до правоохоронних органів з цією інформацією (про підробку документу) не зверталися та про проведення відповідної почеркознавчої експертизи не клопотали, оскільки не хотіли затягувати розгляд справи.
В судовому засіданні представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 позов не визнав, наголошував на його безпідставності та необґрунтованості, доведеності матеріалами справи відмови позивача від проходження огляду ВЛК та доведеності вчинення позивачем порушення за ч.3 ст 210-1 КУпАП. 
Заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши аргументи сторін наведені ними в позові та відзиві, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.
24.05.2024 року т.в.о. ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_4 надано ОСОБА_1 повістку №24.05.24/2/7, згідно якої останньому належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 24.05.2024 р. о 11:00 год для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР.
24.05.2024 року ОСОБА_1 складено заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якої він відмовляється від проходження медичного огляду ВЛК на визначення придатності до військової служби.
24.05.2024 року відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_11 – старшим солдатом ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , було складено протокол №376 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Зі змісту протоколу вбачається, що 24.05.2024 року, близько 16 год. 40 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає в тому, що останній, в особливий період, в порушення ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби, про що написав власноручно заяву, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Крім того, в протоколі містить підпис позивача про те що йому роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 годині 00 хвилин 27.09.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет №7.
Також в протоколі міститься пояснення написане власноруч ОСОБА_1 , а саме: «Надав заяву 24.05.2024».
27.05.2024 року т.в.о. ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_4 складено Постанову №376 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП наступного змісту.
«24.05.2024 відповідальним виконавцем адміністративного ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим солдатом ОСОБА_6 . Позивайлом відносно ОСОБА_1 було складено протокол № 376 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Розгляд справи було призначено о 09:00 год. 27.05.2024, про що ОСОБА_1 був обізнаний, про що поставив власний підпис. Більше того, дату та час розгляду справи було узгоджено із особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи під час складання протоколу не надходило.
27.05.2024 п 09:00 год. ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до положень статті 268 КУпАП, справа може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 . 
Вивчивши матеріали адміністративної справи приходжу до наступного.
Відповідно до протоколу №376 від 27.05.2024, складеного відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим солдатом ОСОБА_5 24.05.2024 близько 16 год 40 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 було виявлено адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що громадяния ОСОБА_1 , в порушення ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в особливий період, відмовився проходити медичний огляд для визначення стану придатності до військової служби, про що написав власноручну заяву, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
В письмових поясненнях до протоколу ОСОБА_1 пояснив, но надав відповідну заяву.
Відповідно до заяви від 24.05.2024 написаної ОСОБА_1 останній відмовився від проходження медичного огляду ВЛК для визначення придатності до військової служби.
Повертаючись до фактичних обставин справи, з аналізу наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 24.05.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , було повідомлено про рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність йому видачі направлення для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, проте останній в категоричній формі відмовився від проходження відповідного медичного огляду, написавши про зазначене письмову заяву, про причини відмови не повідомляв, чим порушив вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Також, слід звернути увагу, що про підстави для відмови від проходження медичного огляду під час складання протоколу або ж окремими заявами до складання протоколу ОСОБА_1 не заявляв.
Провина ОСОБА_1 підтверджується власноручно написаною заявою від 24.05.2024 про відмову від проходження медичного огляду для визначення стану придатності до військової служби.
Таким чином, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
При обрані виду і розміру адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника та ступінь його вини. 
Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність не вбачається.
Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв алміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, керуючись ст.ст. 38, 235, 283, 284 КУпАП, постановлено:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень».
Вказана постанова підписана т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_7 .
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період, відмова від отримання повісток, проходження медичного огляду, тощо.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
В силу вимог статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Частинами п`ятою та шостою статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи, як і на момент вчинення позивачем вищенаведених дій та винесення оскаржуваної постанови, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 5 статті 1 Закону № 3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Крім того, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.
Відповідно до п. 3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 року № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
За змістом до абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно із ч. 5 ст. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення).
Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.
Згідно із пунктами 3.1, 3.2 вказаного Положення, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до окладу ВЛК ТЦК та СП. Пунктом 3.8 даного Положення визначено, що Постанова ВЛК ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята в облікових цілях в мирний час, дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Таким чином, під час здійснення заходів, направлених на виконання вимог Указу Президента щодо проведення загальної мобілізації та організації призову військовозобов`язаних громадян на військову службу під час мобілізації в особливий період, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями проводити медичний огляд військовозобов`язаних для визначення їх придатності до військової служби.
Так само і військовозобов`язані громадяни, у відповідності з діючими положеннями законодавства, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил ч. 1 ст. 22 Закну України «Про мобілізаційну підготовку», є факт його відмови від проходження медичного огляду для визначення стану придатності до військової служби згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено заявою про відмову військовозобов`язаного у проходженні військово-лікарської комісії від 24.05.2024 року, та протоколом №376 від 24.05.2024 року.
Твердження сторони позивача про те, що відповідач не надав жодного доказу того, що заява позивача про відмову проходити медичний огляд ВЛК дійсно підписана та подана позивачем суд оцінює критично, оскільки стороною позивача, яка піддає сумнівам дійсніть написаної заяви, не було заявлено проведення почеркознавчої експертизи.
27.05.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 була винесена оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення № 376 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в період дії правового режиму особливого періоду.
Керуючись ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Дослідивши оскаржувану постанову, встановлено, що вона відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КпАП України, а позивач порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що передбачає адміністративну відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.
При цьому, судом не приймаються до уваги аргументи позивача про незаконність та безпідставність прийнятої постанови через порушення процедури та порядку розгляду справи, яке полягає в тому, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 не розглядалися пояснення ОСОБА_1 , з наступних підстав.
Сторона позивача посилається на те, що на електронну адресу відповідача 27.05.2024 року були направлені пояснення ОСОБА_1 як особи, що притягується до адміністративної відповідальності в рамках справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення №376 від 24.05.2024 р. Ці ж пояснення були направлені засобами поштового зв`язку Укрпошта.
Разом з тим, суд зазначає, що з наданого стороною позивачем скріншоту з електронної пошти адвоката Бондар Ю. про направлення пояснень на електронну пошту відповідача ІНФОРМАЦІЯ_12 вбачається, що даний лист направлено 27.05.2024 р о 12:30 год. При цьому, розгляд адміністративної справи щодо порушення ОСОБА_1 вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призначено на 27.05.2024 р. на 09:00 год.
Тобто, представником позивача вказані вище пояснення направлені електронною поштою вже після розгляду адміністративної справи.
Щодо направлення пояснень ОСОБА_1 поштовим зв`язком, то суд зазначає, що згідно накладної та опису вкладення у цінний лист АТ «Укрпошта» вказані пояснення направлені взагалі 06.06.2024 року.
Разом з тим, сторона позивача стверджує, що оскільки ОСОБА_1 ознайомили та вручили йому копію протоколу №376 після 17:00 год. 24.05.2024, тобто по закінченню робочого дня, а отже менше ніж за 3 доби до розгляду справи, то направлені пояснення вважаються такими, що направлені вчасно і повинні були бути прийняті до уваги уповноваженою особою під час розгляду справи та винесені постанови
Однак, суд ставиться критично до таких тверджень, оскільки вони ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні представницею позивача норм чинного законодавства (мають застосовуватися, на думку представниці позивача за аналогією) та не спростовують того, що уповноважена особа не могла взяти до уваги пояснення ОСОБА_1 , оскільки під час розгляду адміністративної справи такі пояснення ще не надійшли до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже, ніяким чином не могли бути розглянуті. 
Твердження сторони позивача про насильницьке утримання та змушування ОСОБА_1 проходити медичне обстеження теж не приймаються судом до уваги, оскільки не підтвердженні належними та достатніми доказами. 
При цьому, суд вважає, що наданий скріншот з мобільного телефону про виклик поліції для зупинення незаконного утримання позивача, не підтверджує вказані вище твердження, оскільки даний дзвінок на 102 здійснений 24.05.2024 року о 18:12, а як вбачається зі змісту позовної заяви та відповіді на відзив, сама строна позивача підтверджує, що ОСОБА_1 відпустили з території ІНФОРМАЦІЯ_3 після 17:00 год, що також і підтверджується копією листа з журналу відвідувань ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якого вбачається, що позивач залишив приміщення ТЦК о 17:10 год., тобто за годину до виклику поліції.
Щодо наданої стороною позивача копії заяви адвоката Бондар Ю.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про кримінальне правопорушення (злочин) (в порядку ч.1 ст. 214 КПК України) до відділення поліції №1 Миколаївського РУ ГУНП в Миколаївській області, суд зазначає, що матеріали справи не містять ні доказів її направлення чи отримання відділом поліції, ні доказів, що на підставі вказаної заяви розпочато досудове розслідування.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі №760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.
Відповідно до ст. 245 КупАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ч. 1, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Суд зазначає, що твердження представника позивача щодо порушення порядку вручення направлення на ВЛК стороною відповідача, а саме невручення повістки про виклик до ТЦК та ненадання направлення на проходження медичного огляду, що, на думку позивача, є порушенням порядку проходження ВЛК та є підставою для скасування оскаржуваної постанови ТЦК судом оцінюються критично, з наступних підстав. 
Згідно пункту 69 Порядку №560 резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.
Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 74 Порядку №560 проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Таким чином, в даному випадку, не має правового значення порядок та обставини, за яких військовозобов`язаного направлено на медичний огляд ВЛК.
Крім того суд зазначає, що згідно з чинним законодавством України (КУпАП), відмова від проходження ВЛК розглядається як порушення законодавства про оборону та мобілізацію.
Жодних законних підстав для відмови від проходження ВЛК чинне законодавство не передбачає.
Відтак, відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача, який відмовився від проходження медичного огляду ВЛК та за результатом такого розгляду прийняв законну та обґрунтовану постанову №376 від 27.05.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим доводам, факторам та обставинам, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.
Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.
Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для ухвалення судового рішення.
За такого, всебічно дослідивши обставини справи, а також надані сторонами докази кожен окремо та у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підтверджені належними, достатніми доказами, а тому не підлягають задоволенню. 
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:

Постанову №376 від 27.05.2024 року по справі про адміністративне правопорушення якою притягнуто  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000,00 грн,залишити без змін, а позовну заяву  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1  (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2  (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, без задоволення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Саламатін О.В.