Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2026 р. №520/27497/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.05.2025 року №384 в частині пункту 4 (наступного змісту: начальнику фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_2 - відповідно до пункту 15 розділу 1 Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» - ПРИЗУПИНИТИ усі види грошового забезпечення з 27.05.2025 року, солдату ОСОБА_2 , майстру 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 за самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 в умовах воєнного стану).
2. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.05.2025 року №147 в частині пункту 3 (наступного змісту: солдата ОСОБА_3 , майстра 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , вважати таким , що « 27» травня 2025 року самовільно залишив район тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 . з « 27» травня 2025 року зняти з усіх видів забезпечення, з « 28» травня 2025 року зняти з триразового котлового забезпечення).
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошове забезпечення, усі інші види забезпечення, премії, додаткову винагороду з 27.05.2025 по 05.08.2025.
4. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі до 100 000, 00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях за період з 01.05.2025 по 27.05.2025.
5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі до 100 000, 00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях за період з 01.05.2025 по 27.05.2025.
В обґрунтування позову позивачем вказано, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.05.2025 року №147 в частині пунктів 3, 4 є протиправним та підлягає скасуванню. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у адміністративній справі за вищевказаним позовом.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Ухвалою суду від 28.01.2026 року залучено в якості другого відповідача - Військову частину НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) по даній справі.
Ухвалою суду від 28.01.2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі до 100 000, 00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях за період з 01.05.2025 по 27.05.2025 та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі до 100 000, 00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях за період з 01.05.2025 по 27.05.2025 залишено без розгляду. В іншій частині позовних вимог продовжено розгляд справи.
Відповідач, Військова частина НОМЕР_2 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.06.2025 № 373 “Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 ” та Акту службового розслідування від 06.06.2025, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 встановлено, що солдат ОСОБА_4 27.05.2025 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 та не повернувся до неї. Відповідно до Ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2025 у справі № 636/7774/25 судом встановлено, що солдат ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 27.05.2025 та звільнено від відбування покарання для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_6 . Таким чином, беззаперечно підтверджено факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 27.05.2025 та неповернення до військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 . Звільнення від кримінальної відповідальності не несе за собою спростування факту самовільного залишення військової частини Позивачем.
Відповідач, Військова частина НОМЕР_4 , відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.
Згідно з ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представником позивача подано відповідь на відзив та зазначено, що за відсутності факту внесення інформації у ЄРДР про самовільне залишення військовослужбовцем військової частини чи місця проходження служби, у військової частини відсутні законодавчо визначені підстави для припинення виплати грошового забезпечення через самовільне залишення військовослужбовцем військової частини. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №384 від 27.05.2025 та наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №147 від 27.05.2025 було призупинено виплату усі види грошового забезпечення та знято з усіх видів забезпечення з 27.05.2025 року. Вважає, що такі рішення є протиправним оскільки, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.144-1- 144-2 Положення №1153/2008 виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються з дня внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження кримінальне провадження 62025170020011002 відкрите 05.08.2025, отже саме починаючи з 05.08.2025 відповідач мав правові підстави для призупинення виплати грошового забезпечення та інших виплат.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.
Відповідно рапорту тимчасово виконуючого обов?язки командира взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 головного сержанта ОСОБА_5 (вx.№4424 від 27.05.2025р.), було призначено службове розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 , майстром 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 .
Згідно довідки доповіді №2729 від 27.05.2025 року, встановлено, що 27.05.2025 року під час ранкової перевірки особового складу, було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , майстра 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 . Пошукові заходи позитивних результатів не дали. На телефонні дзвінки та повідомлення не відповідає. Місце знаходження військовослужбовця не відоме. Зброя закріплена за військовослужбовцем на місці в підрозділі. Факт самовільного залишення тимчасового місця дислокації військової частини солдатом ОСОБА_1 , майстром 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , окрім рапорту головного сержанта ОСОБА_5 , тимчасово виконуючого обов?язки командира взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , НОМЕР_7 .№4424 від 27.05.2025 року підтверджується іншими доказами, зібраними під час проведення службового розслідування, а саме: згідно пояснення, командира взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 головного сержанта ОСОБА_6 , встановлено, що головний сержант ОСОБА_7 27.05.2025р., приблизно о 07:00, проводив перевірку особового складу на наявність військовослужбовців в тимчасовому місці дислокації АДРЕСА_2 в ході якої виявив відсутність солдата ОСОБА_1 , майстра НОМЕР_8 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних комплексів військової частини НОМЕР_2 . Головний сержант ОСОБА_8 наказав молодшому сержанту ОСОБА_9 перевірити місце ночівлі солдата ОСОБА_10 . Після перевірки молодший сержант ОСОБА_11 усно доповів, що особисті речі також відсутні в підрозділі. Згідно пояснення молодший сержант ОСОБА_11 , головний сержант взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 підтверджено, що приблизно о 07:00 27.05.2025р., головний сержант ОСОБА_7 , командир взводу безпілотних авіаційних комплексів проводив перевірку особового складу на наявність військовослужбовців в тимчасовому місці дислокації с. Бугаївка, АДРЕСА_2 , в ході якої виявив відсутність: солдата ОСОБА_1 , майстра 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 . Головний сержант ОСОБА_8 наказав молодшому сержанту ОСОБА_12 перевірити місце ночівлі солдата ОСОБА_10 . Після перевірки молодший сержант ОСОБА_13 усно доповів, що особисті речі також відсутні в підрозділі. Пошукові заходи до позитивних результатів не привели. Зброя закріплена за військовослужбовцем на місці в підрозділі. На телефонні дзвінки та повідомлення не відповідає. Місце перебування військовослужбовця не відоме. Решта обставин уточнюється.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №147 від 27.05.2025 року солдата ОСОБА_1 , майстра 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що « 27» травня 2025 року самовільно залишив район тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно пункту 4 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.05.2025 року №384 начальнику фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_2 - відповідно до пункту 15 розділу 1 Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» призупинено усі види грошового забезпечення з 27.05.2025 року, солдату ОСОБА_2 , майстру 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 за самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 в умовах воєнного стану).
Не погоджуючись з наказами відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.
Щодо вимог позивача визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.05.2025 року №147 в частині пункту 3 (наступного змісту: солдата ОСОБА_3 , майстра 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , вважати таким , що « 27» травня 2025 року самовільно залишив район тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 . з « 27» травня 2025 року зняти з усіх видів забезпечення, з « 28» травня 2025 року зняти з триразового котлового забезпечення) та визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.05.2025 року №384 в частині пункту 4 (наступного змісту: начальнику фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_2 - відповідно до пункту 15 розділу 1 Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» - ПРИЗУПИНИТИ усі види грошового забезпечення з 27.05.2025 року, солдату ОСОБА_2 , майстру 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 за самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 в умовах воєнного стану), суд зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) визначає правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Статтею 1 Закону №2232-XII встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2 ст.1 Закону №2232-XII).
Частиною 1 ст.2 Закону №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).
Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини) (ч.2 вступу Статуту внутрішньої служби).
Статтею 9 Статуту внутрішньої служби встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема такі обов`язки: - свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; - бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; - беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; - постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; - дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; - вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.
Згідно ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV, затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту (ч.3 преамбули Дисциплінарного статуту).
Відповідно до вимог ст.1,2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (ст.2 Дисциплінарного статуту).
Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: - додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; - бути пильним, зберігати державну таємницю; - додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; - виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; - поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; - не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Абзацом 1 ст.7 Дисциплінарного статуту встановлено, що застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України - дисциплінарною владою командира корпусу.
Відповідно до ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності (ч.2 ст.45 Дисциплінарного статуту).
Згідно ст.48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено статтями 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Відповідно до ч.1 ст.84, ч.1,3 ст.85 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно рапорту тимчасово виконуючого обов?язки командира взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 головного сержанта ОСОБА_5 (вx.№4424 від 27.05.2025р.), було призначено службове розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 , майстром 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 .
Згідно із ст.86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: 1) характер та обставини вчинення правопорушення; 2) його наслідки; 3) попередня поведінка військовослужбовця; 4) тривалість військової служби; 5) рівень знань про порядок служби.
З огляду на викладені норми Дисциплінарного статуту, підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є повноваженням суб`єкта його накладення. Крім того, положення наведеного законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.
Згідно з матеріалами справи, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №147 від 27.05.2025 року солдата ОСОБА_1 , майстра 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що « 27» травня 2025 року самовільно залишив район тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 , з 27 травня 2025 року знято з усіх видів забезпечення, з 28 травня 2025 року знято з триразового котлового забезпечення.
Відповідно пункту 4 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.05.2025 року №384 начальнику фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_2 - відповідно до пункту 15 розділу 1 Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» призупинено усі види грошового забезпечення з 27.05.2025 року, солдату ОСОБА_2 , майстру 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 за самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 в умовах воєнного стану).
Відповідно до вимог ст.1,2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно з абз. 1 ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.
На виконання ст. 85 Дисциплінарного статуту Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).
Згідно з п.1 розд. ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: - невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; - невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; - неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; - дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; - втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; - порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; - недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; - внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; - повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; - вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; - скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; - надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Згідно з п.3 розд. ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Відповідно до п.8 розд. ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Згідно з п. 1 Розділу ІІІ «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Відповідно до п. 1, 2, 3, 4 Розділу V «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Згідно з п.1 розд.VI Порядку №608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
За результатами проведення службового розслідування складено акт за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що позивач самовільно залишив військову частину, на телефонні дзвінки та повідомлення не відповідає, місце перебування військовослужбовця не відоме.
Відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2025 у справі № 636/7774/25 судом встановлено, що солдат ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 27.05.2025 та звільнено від відбування покарання для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_6 . 
Таким чином, підтверджено факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 27.05.2025.
З урахуванням зазначеного суд вважає, що позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимог зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошове забезпечення, усі інші види забезпечення, премії, додаткову винагороду з 27.05.2025 по 05.08.2025, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Приписами ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” визначено правові наслідки самовільного залишення військовослужбовцем розташування військової частини.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 вказаного Закону, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом ухвалено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством України для військовослужбовців.
За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №147 від 27.05.2025 року солдата ОСОБА_1 , майстра 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що « 27» травня 2025 року самовільно залишив район тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 , з 27 травня 2025 року знято з усіх видів забезпечення, з 28 травня 2025 року знято з триразового котлового забезпечення.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2025 у справі 636/7774/25 клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, про звільнення ОСОБА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 62025170020011002 від 05 серпня 2025 року задоволено. Звільнено ОСОБА_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби. Кримінальне провадження № 62025170020011002 від 05 серпня 2025 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Зобов`язано ОСОБА_1 невідкладно, але непізніше 72 годин, прибути до військової частини НОМЕР_6 для продовження проходження військової служби.
Отже, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_2 позивачем 27.05.2025, підстав для нарахування та виплати грошового забезпечення, усіх інших видів забезпечення, премії, додаткової винагороди немає.
Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Пасечнік О.В.