Справа № 953/3416/26
Провадження № 1-кп/953/673/26 

В И Р О К
Іменем України

24 березня 2026 року           м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026226130000038 від 17.02.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Харкові, громадянин України, з базовою середньою освітою, який не одружений, офіційно не працевлаштований, немає зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не є особою з інвалідністю, не є військовослужбовцем, не має на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, раніше судимий:
вироком Київського районного суду м. Харкова від 03.11.2025 за ст. 126-1 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки 25 днів,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:
03 листопада 2025 року ОСОБА_3 засуджений вироком Київського районного суду міста Харкова за вчинення кримінального злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки, а на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2025 року та остаточно призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки 25 днів, із направленням для проходження програми кривдників строком на 3 місяці. 
Зазначеним вироком на ОСОБА_3 на час пробаційного нагляду покладено виконання таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
12 січня 2026 року ОСОБА_3 прибув до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області де був письмово ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду та попереджений про кримінальну відповідальність, відповідно до ч. З ст. 389 КК України, про що останній надав підписку.
Відповідно до постанови провідного інспектора Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про встановлення днів явки на реєстрацію ОСОБА_3 зобов`язаний з`являтися до органу пробації Київського району м. Харкова 1,2,3 середу кожного місяця.
Однак, ОСОБА_3 , ігноруючи вирок суду, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації для відбування покарання, яке було призначене вироком Київського районного суду м. Харкова від 03.11.2025, та не прибув 14.01.2026, 21.01.2026, 04.02.2026, 11.02.2026, 18.02.2026, 04.03.2026 та 11.03.2026 до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, чим здійснив ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду. 
Відповідно до ст. ч. 4 ст. 49-1 КВК України, засуджені до покарання у виді пробаційного нагляду зобов`язані виконувати визначені законом та покладені судом обов`язки та з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.
Відповідно до ч. З ст. 49-3 КВК України, ухиленням від відбуванням покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків. Систематичним вважається невиконання без поважних причин три і більше разів обов`язків покладених на особу рішенням суду.
Таким чином, дії ОСОБА_3 полягають у невиконанні обов`язку щодо відбування покарання у виді пробаційного нагляду, що набули тривалого системного характеру.
Отже, 14.01.2026, 21.01.2026, 04.02.2026, 11.02.2026, 18.02.2026, 04.03.2026 та 11.03.2026 під час перебування на обліку у Київському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 без поважних причин, діючи умисно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення, будучи попередженим про наслідки не виконання своїх обов`язків, покладених на нього вироком Київського районного суду м. Харкова від 03.11.2025, систематично не з`являвся за викликом уповноваженого органу з питань пробації, чим допустив неявки та фактично не відбув покарання у виді пробаційного нагляду.
Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності у спрощеному проваджені. ОСОБА_3 , захисником якого є адвокат ОСОБА_4 , беззаперечно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку. Обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження і згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Зважаючи на викладене, суд, за клопотанням прокурора ОСОБА_5 в порядку ч. 1 ст. 302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.
За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбуття покарання у виді пробаційного нагляду.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він вироком Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року засуджений за ст. 126-1 КК України, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд не встановив.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому  ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Окрім того, суд враховує, що кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вчинив в період відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року.
Отже, обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність. Зазначені обставини свідчать про небажання обвинуваченого дотримуватись загальноприйнятих у суспільстві норм та правил поведінки, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 3 ст. 389 КК України.
Суд зауважує, в матеріалах справи відсутні відомості щодо обставин, передбачених ч. 3 ст. 61 КК України, за яких до обвинуваченого не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до частини першої статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно із частиною четвертою статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 вчинив проступок, не відбувши іншого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 03.11.2025, суд призначає ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року.
Саме таке покарання буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України, та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки відповідно до усталеної практики Верховного Суду вбачається, якщо за попереднім вироком було призначено покарання, яке слід відбувати реально, то під час постановлення нового вироку із застосуванням положень ст. 71 КК суд не може звільнити обвинуваченого від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК (постанова Верховного Суду від 27.10.2020 у справі № 686/3226/20; постанова Верховного Суду від 09.08.2022 у справі № 359/4720/20, постанова Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 758/15350/21).
Будь-яких законних підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в тому числі призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом не встановлено, оскільки матеріали цього кримінального провадження не містять пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Запобіжний захід не обирався.
Витрати на залучення експерта в справі відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 72 цього Кодексу до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року й остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.
Строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки ОСОБА_3 на облік у виправному центрі. 
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя:            ОСОБА_1