ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/515/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/427/25 Категорія: 305010900 	Демчик Р. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Василенко Л. І., Сіренко Ю. В.	

секретар Широкова Г.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.09.2025 (повний текст складено 19.09.2025, суддя в суді першої інстанції Демчик Р. В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення шкоди, завданої ДТП, 

в с т а н о в и в :

в січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на свою користь 27 333,40 грн різниці вартості збитків в межах страхового відшкодування та судові витрати. Також просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 67 045,66 грн різницю між сумою відновлювального ремонту та збитками, вартість франшизи в розмірі 2 500 грн, 10 000 грн моральної шкоди та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4 000 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 11.11.2024 в м. Черкаси по вул. Максима Залізняка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів КІА, яким керував ОСОБА_2 та Мitsubisi Lancer, який належить позивачу. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.11.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєному ДТП за ст. 124 КУпАП. 
Цивільна відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс».
22.11.2024 року страховою компанією було підтверджено настання страхового випадку та складено звіт № 975-24-SOS-241114-297477 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу становлять 63 738,17 грн, включаючи ПДВ.
На картку від страхової компанії позивач отримала 49 865,14 грн.
Не погодившись з такою вартістю збитків, позивач звернулась до ФОП ОСОБА_3 , та отримала звіт № А12-02, згідно з яким вартість відновлювального ремонту складає 144 244,20 грн, вартість матеріального збитку складає 77 198,54 грн.
На сьогоднішній день позивач не погоджується з сумами, які визначила страхова компанія та не погоджується з страховими виплатами.
Вважає, що в межах страхового відшкодування ПрАТ «Європейський страховий альянс» повинен сплатити позивачу 27 333,40 грн. та судові витрати в розмірі сплати судового збору.
Також вважає, що ОСОБА_2 повинен сплатити різницю між сумою фактичного ремонту та збитками, а саме 67 045,66 грн та 10 000 грн моральної шкоди, та витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 4 000 грн.
Крім того, позивач в зв`язку з ДТП понесла і моральні страждання. Моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000 грн та вважає такий розмір співмірним щодо перенесених страждань.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.09.2025 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі, визначеному відповідно до звіту ФОП ОСОБА_4 , складеного на замовлення ПрАТ «Європейський страховий альянс» із врахуванням збитку без ПДВ та франшизи. При цьому, судом враховано, що сама ОСОБА_1 подаючи заяву про виплату страхового відшкодування просила страхову компанію виплатити належну їй суму страхового відшкодування на підставі незалежної експертизи (суму страхового відшкодування погоджую).
Наданий позивачем звіт № А12-02 від 14.11.2024 про оцінку автомобіля, складений ФОП ОСОБА_3 суд не прийняв до уваги як належний та достовірний доказ, оскільки проведення оцінки було доручено оцінювачу ОСОБА_5 , у якого на момент проведення оцінки 05.12.2024 закінчився строк дії його посвідчення про підвищення кваліфікації, яке є невід`ємною частиною кваліфікаційного свідоцтва оцінювача. Крім того, дефектна відомість не містить підпису власника автомобіля ОСОБА_1 , а в самому звіті оцінки в розділі «Загальні положення» зазначено, що оцінювач не несе відповідальності за достовірність представлених документів, необхідних для визначення прав власності на оцінюваний об`єкт і не несе відповідальності за будь-які судження у фінансовій, правовій і податковій сферах, що належать замовнику.
Відмовляючи в стягненні франшизи в сумі 2 500 грн суд мотивував свій висновок, що позивачем до позовної заяви не надано доказів на підтвердження саме такої суми франшизи, яка зазначається в полісі цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
В стягненні моральної шкоди відмовлено через не доведення позивачем обставин заподіяння моральної шкоди та її розміру.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Вважає, що наданий позивачем звіт № А12-02 від 14.11.2024 про оцінку автомобіля є належним та допустимим доказом у справі, який, суд безпідставно відхилив і який підтверджує вартість заподіяних позивачу збитків. Висновок суду про те, що в оцінювача закінчився строк дії посвідчення є помилковий, оскільки на час воєнного стану дія сертифікату є продовженою на строк три місяці з дня закінчення воєнного стану.
Що стосується моральної шкоди, то скаржник вважає, що сам факт ДТП та пошкодження в ньому її майна вже є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки вказані обставини призвели до негативного психоемоційного стану та душевних страждань. Пошкодження належного позивачу автомобіля внаслідок ДТП вже є підставою вважати доведеним факт заподіяння моральної шкоди. Суд вказаного не врахував та необґрунтовано відмовив в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди. 
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ПрАТ «Європейський страховий альянс» вказано, що страхова компанія свої зобов`язання відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконала в повному обсязі, сплативши позивачу завдану майнову шкоду в порядку, визначеному зазначеним Законом, який регулює правові відносини між скаржницею та страховою компанією. Вважають, що рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до страхової компанії підлягає залишенню без змін. 
У відзиві на вказану скаргу сторона відповідача ОСОБА_2 просила суд апеляційну скаргу у відхилити як безпідставну , а рішення суду першої інтанції
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що автомобіль Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ( НОМЕР_2 ) (а.с. 23 т.1).
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.11.2024 року (а.с. 9 т.1) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.
Згідно вказаної постанови, 11.11.2024 року о 16.19 год. в м. Черкаси, по вул. Максима Залізняка, 1, ОСОБА_2 керував автомобілем КІА д.н.з. НОМЕР_3 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.
Постанова набрала законної сили 03.12.2024 року.
Також встановлено, що 05.09.2024 ПрАТ «Європейський страховий альянс» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 223264976 із ОСОБА_6 (а.с. 80 т.1). Забезпеченим транспортним засобом відповідно до умов Полісу є автомобіль Kia Forte, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Строк дії Договору: з 06.09.2024 року по 05.09.2025 рік включно. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 160 000 грн, розмір франшизи 3 200 грн.
14.11.2024 ОСОБА_1 подала заяву до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з проханням належну їй суму страхового відшкодування по страховій справі, визначену відповідно до умов ст. 29, ст. 30, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі незалежної експертизи (суму страхового відшкодування погоджую), перерахувати за вказаними нею реквізитами.
22.11.2024 року ФОП ОСОБА_4 складено звіт № 975-24 SOS_-241114-297477 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу відповідно до звіту № 975 24 SOS_-241114-297477 складає 122 617,19 грн. 
З розрахунку суми страхового відшкодування вбачається, що вартість матеріального збитку без ПДВ становить 53 115,14 грн (63 738.17- 20 % ПДВ), а сума до виплати становить 49 915,14 грн (53 115,14 грн + безумовна франшиза в сумі 3 200 грн).
ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 49 915,14 грн на рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № 125 від 10.12.2024 (а.с. 94 т.1).
На підтвердження завданих матеріальних збитків позивачем надано суду звіт № А 12-02 про оцінку автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складений 11.12.2024 ФОП Старинець.
Згідно вказаного звіту, вартість відновлювального ремонту КТЗ MITSUBISHI LANCER, реєстраційний НОМЕР_1 складає 144 244,40 грн, в т.ч. ПДВ 20 % за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт. 
Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 77 198,54 грн в т.ч. ПДВ 20 % за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт.
Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MITSUBISHI LANCER, ОСОБА_1 , внаслідок ДТП на 05.12.2024 складає: 77 198,54 грн.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно ч. 1 ст. 1166, ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України). 
Разом з цим статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-ІV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-ІV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Судом встановлено та сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача ОСОБА_2 та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування в розмірі 49 865,14 грн.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка ним одержана від страховика.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі визнання вимог заявника обґрунтованими – страховик зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додатну вартість.
Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (п.п. «а» п. 193.1 ст. 193 ПК України). 
Згідно до наданих позивачкою матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 в обґрунтування своєї незгоди з виплатою їй страхового відшкодування, надала суду звіт про оцінку автомобіля від 11.12.2024 року виконаний ФОП ОСОБА_3 .
Суд першої інстанції відхилив наданий позивачем звіт ФОП ОСОБА_3 № А 12-02 від 11.12.2024 з тих підстав, що оцінювач ОСОБА_5 , який проводив оцінку не мав права цього робити та складати звіт, оскільки строк дії посвідчення його сплив, крім того в звіті зазначено, що оцінювач не несе відповідальності за достовірність представлених документів та відповідальності за будь – які судження у фінансовій, правовій і податковій сферах, дефектна відомість не підписана власником автомобілю.
Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки суд не врахував, що дія сертифікатів оцінювачів на період воєнного стану є продовженою на строк три місяці з дня закінчення воєнного стану. 
Разом з тим, вивчення висновку, до якого прийшов оцінювач ОСОБА_5 у звіті, наданому ФОП ОСОБА_3 № А 12-02 від 11.12.2024, показало, що спеціаліст прийшов до суперечливого результату щодо вартості матеріального збитку, до якого він включив вартість відновлювального ремонту разом з ПДВ, за винятком вартості ремонтно- відновлювальних робіт, суперечить вимогам чинного законодавства, що не дає можливості використати його як належний доказ дійсного розміру понесених позивачем збитків.
За конкретних обставин, коли фактичне здійснення ремонту автомобіля та понесення позивачем витрат зі сплатою ПДВ не відбулось, позивач обґрунтовує розмір шкоди вартістю відновлювального ремонту, необхідного для відновлення пошкодженого автомобіля, що узгоджується з положеннями ст.22, 1192 ЦК України. Разом з тим, оскільки виконавець послуг з ремонту автомобіля може бути як платником ПДВ, так і не бути платником ПДВ, з достовірністю підтвердженим на даний час розміром матеріальної шкоди буде вартість відновлювального ремонту без урахування ПДВ на складові та матеріали. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного суду у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22 від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22.
При цьому, визнаючи наданий позивачкою звіт ФОП ОСОБА_3 № А 12-02 від 11.12.2024 неналежним доказом та за відсутності клопотань від обох сторін про призначення у справі відповідної судової експертизи, суд першої інстанції взагалі не обґрунтував свою позицію щодо відхилення звіту ФОП ОСОБА_4 № 975-24 SOS_-241114-297477 від 22.11.2024, який є в матеріалах справи і на підставі висновків якого позивачу виплачено страхове відшкодування. При цьому, сама лише незгода позивача з висновками спеціаліста, яка не підтверджена жодними доказами у справі, не є підставою для визнання такого доказу неналежним та недопустимим, при тому, що відповідачі фактично не оспорюють його висновків. 
Колегія суддів враховуючи, що  ОСОБА_7 не спростувала в ході розгляду даної справі невідповідність звіту ФОП ОСОБА_4 від 22.11.2024 вимогам законодавства, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс», який здійснив їй відповідну виплату страхового відшкодування у розмірі, визначеному на підставі проведеної незалежної експертної оцінки ФОП ОСОБА_4 . 
Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 , який у відповідності до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний відшкодувати потерпілій різницю між розміром відновлювального ремонту та сплатою страхового відшкодування.
Суд першої інстанції не врахував, що вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу складових, що замінюються відповідно до звіту ФОП ОСОБА_4 складає 122 617,19 грн. Сума сплаченого страхового відшкодування складає 49 865,14 грн.
Отже враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 повинен сплатити на користь ОСОБА_1 різницю між вартістю відновлювального ремонту та отриманим від страхової компанії страховим відшкодуванням без розміру ПДВ у 20%, відповідно до стягнення на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої її матеріальної шкоди підлягають кошти на загальну суму 58 201,75 грн.
Щодо стягнення франшизи. 
Франшиза страхового полісу – це фіксована сума, яку водій сплачує самостійно у разі ДТП, навіть якщо страховий випадок покривається полісом. Це частина збитків, яку не компенсує страхова компанія, а бере на себе сам страхувальник.
Висновок суду про те, що позивач не довела розміру франшизи є помилковий та не ґрунтується на встановлених обставинах справи, оскільки згідно з Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 223264976, за яким застрахованим транспортним засобом відповідно до умов Полісу є автомобіль Kia Forte, реєстраційний номер НОМЕР_3 визначено розмір франшизи в розмірі 3 200 грн. 
Однак, оскільки позивач в позовній заяві просила стягнути саме 2 500 грн франшизи, тому до задоволення підлягає саме вказана позивачем сума з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства. 
Щодо стягнення моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди на думку колегії суддів заслуговують на увагу.
Так, крім матеріальних збитків, потерпілий має право вимагати компенсацію моральної (немайнової) шкоди. Моральна шкода – це душевні страждання, психологічна травма, втрата нормального ритму життя, приниження честі та гідності тощо, яких зазнала особа в результаті ДТП. Відповідно до ст.23 ЦК України та практики Верховного Суду, моральна шкода підлягає грошовому відшкодуванню. 
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Враховуючи, сам факт ДТП, обставину пошкодження належного позивачці автомобіля, необхідність звернення до суду за захистом своїх порушених прав підтверджує доводи апеляційної скарги про доведення обставин заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, погіршенні психоемоційного стану, самопочуття та стану здоров`я.
Під моральною шкодою в даному випадку слід розуміти наявність негативного емоційного сприйняття позивачем вчинених проти неї протиправних дій, що спричинило погіршення певного психологічного стану чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо). 
ЄСПЛ у справі «ТНОМА v LUXEMBOURG» № 38432/97 від 29.03.2001 використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.
Висновок суду про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру є необґрунтованим та не відповідає встановленим обставинам та наявним матеріалам справи, тому такий висновок не може залишатися в силі та підлягає до скасування.
Із врахуванням конкретних обставин справи, заявлений розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн на думку колегії суддів відповідає принципу «розумності» та «справедливості» та буде достатнім та співмірним розміром компенсації позивачу за заподіяння моральних страждань.
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на проведення експертного дослідження № А 12-02 від 11.12.2024 в розмірі 4 000 грн., колегія суддів приходить, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки під час розгляду справи та ухвалення рішення, судом в якості належного та допустимого доказу в справі врахований звіт ФОП ОСОБА_4 від 22.11.2024 № 975-24 SOS_-241114-297477 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складений на замовлення ПрАТ «Європейський страховий альянс».
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 та ухваленням нової постанови про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 до вказаного відповідача. В частині відмови в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Європейський страховий альянс» рішення суду слід залишити без змін.
У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подачу позовної заяви ОСОБА_1 сплачено до суду судовий збір в розмірі 4 239,20 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 46, 48 т.1), за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 6 358,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с. 24 т.2), тобто за розгляд справи сплачено 10 598 грн судового збору.
За наслідком розгляду справи, позовні вимоги задоволено на 64,035 % від заявлених позовних вимог, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 6 786,43 грн у відповідності до принципу пропорційності частки задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.09.2025 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 – скасувати.
Ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 58 210,75 грн в якості відшкодування матеріальних збитків , вартість франшизи в розмірі 2 500 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
В решті позовних вимог до ОСОБА_2 – відмовити.
В іншій частині рішення суду – залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в розмірі 6 786,43 грн.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 25.02.2026.

Суддя-доповідач   

Судді