Справа № 636/2071/26 
Провадження 1-кп/636/1305/26
ВИРОК
Іменем України

11.03.2026  м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику учасників судового провадження кримінальне провадження № 12026226290000027 від 12.02.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Перше Близнюківського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовець, перебуває на посаді командира 3 відділення взводу роботизованих платформ роти вогневої підтримки 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України такого, що судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, 

в с т а н о в и в :

У січні 2026 року (більш точно дату встановити не виявилось можливим), ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаним щодо порядку та умов отримання посвідчення водія категорії «В» в Україні, усвідомлюючи, що вказаний порядок передбачає отримання теоретичних знань і практичних навичок водіння, в ході яких є обов`язковими відвідування теоретичних та практичних занять, складання іспиту в сервісному центрі МВС України і що посвідчення водія категорії «В» видається лише за результатами позитивного складання іспитів, не бажаючи дотримуватись встановленого українським законодавством порядку отримання посвідчень водія, Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, замовив і у подальшому придбав у невстановленої в ході проведення дізнання особи за грошову винагороду, завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8042, дата видачі. 18.01.2026, виготовлене на пластиковій основі, з метою його подальшого особистого використання.
11.02.2026, близько 18:15 години, ОСОБА_3 , рухаючись на автомобілі «Mazda 6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , за адресою: Харківська область, Чугуївський район, вулиця Харківська, біля буд. 2А, блок пост «ДІМ», був зупинений співробітниками поліції відповідно до п. 7 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, ОСОБА_3 запропоновано пред`явити документи, що посвідчують особу.
Під час перевірки документів ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що не має права на керування транспортними засобами, на законну вимогу працівників поліції надав, тим самим використав, завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8042, дата видачі: 18.01.2026 дійсні до 18.01.2028, категорії «В» на власне ім`я, який не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.
Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та, як встановлено судом, не оспорюються учасниками судового провадження.
Так, відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засідання, яка була підписана в присутності захисника адвоката –  ОСОБА_4 ,   ОСОБА_3 , згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.
ОСОБА_3 згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, зміст ч. 2 ст. 302 КПК України роз`яснено.
Прокурор звернувся з клопотанням в порядку ч. 1 ст. 302 КПК України про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
З урахуванням положень ч. 4 ст.107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви підозрюваного та потерпілої у суду не виникло, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа, повністю доведена.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст.65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання  ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України - є кримінальним проступком, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 , згідно ст. 89 КК України судимості не має, на обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, є військовослужбовцем та перебуває на посаді командира 3 відділення взводу роботизованих платформ роти вогневої підтримки 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», за місцем проходження служби характеризується позитивно, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до вимог ч .2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, з дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховує фактичні обставини кримінального провадження, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, беручи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який є військовослужбовцем, має постійний дохід, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним призначити йому покарання у виді штрафу, що є необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування більш суворого покарання судом не встановлено.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування – підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок на відшкодування процесуальних витрат за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-26/4429-ДД від 20.02.2026.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 13.02.2026 (справа № 636/1427/26, провадження № 1-кс/636/217/26) на майно: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , яке було поміщено до сейф пакету PSP 1230939.
Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження згідно постанови від 12.02.2026 – зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12026226290000027 від 12.02.2026.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статті 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя ОСОБА_1