ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
02.03.2026	Справа № 910/12282/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Порт Інжинірінг" від 10 лютого 2026 року про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в справі № 910/12282/25 за його позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Крентон Україна" про стягнення 847 652,17 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Порт Інжинірінг" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Крентон Україна" (далі - Компанія) 847 652,17 грн, з яких: 525 596,82 грн - основний борг, 89 853,73 грн - інфляційні втрати, 22 390,92 грн - три проценти річних, 209 810,70 грн - пеня.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань за договором від 29 січня 2024 року № 2901 у частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі № 910/12282/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 5 лютого 2026 року позов Товариства задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 525 596,82 грн основного боргу, 89 853,73 грн інфляційних втрат, 22 390,92 грн трьох процентів річних, 69 361,55 грн пені та 8 486,44 грн судового збору.
11 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшла заява від 10 лютого 2026 року, у якій позивач просив стягнути з відповідача 120 000,00 грн витрат, понесених Товариством на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом даної справи. Ухвалою суду від 11 лютого 2026 року вказану заяву прийнято до розгляду судом та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Цією ж ухвалою було запропоновано відповідачу подати письмові пояснення по суті поданої Товариством заяви у строк до 18 лютого 2026 року.
18 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення від цієї ж дати на вищевказану заяву Товариства, у яких відповідач зазначив, що заявлений до стягнення розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу є очевидно завищеним, не відповідає кількості часу, витраченого адвокатом, у тому числі на складання процесуальних документів, складності справи. Крім того, до стягнення з відповідача заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які не мали характеру необхідних для розгляду спору по суті, а відтак не підлягають відшкодуванню за рахунок Компанії. При цьому, подані позивачем на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу документи містять ознаки монтажу, що виключає можливість прийняття їх судом у якості належних і допустимих доказів у розмінні приписів Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Долучений представником позивача до заяви Товариства рахунок від 6 лютого 2026 року на оплату № 2026К005 не містить ні підпису, ні печатки, а також, судячи з тексту заяви, виставлений раніше дати його формування. У зв`язку з цим відповідач просив відмовити в задоволенні вищевказаної заяви Товариства, а у випадку її задоволення - зменшити розмір вказаних судових витрат. 
У цих же запереченнях відповідач заявив клопотання про витребування оригіналів: укладених між позивачем і його представником договорів про надання правової допомоги від 5 грудня 2024 року з додатковими угодами до нього: від 18 вересня 2025 року № 2, від 29 вересня 2025 року № 3, від 5 лютого 2026 року № 4; ордеру від 30 вересня 2025 року серії ВН № 1581834. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 лютого 2026 року в задоволенні вказаного клопотання відповідача було відмовлено.
20 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшли письмові пояснення від 19 лютого 2026 року, у яких останній навів свої аргументи на спростування доводів відповідача, а також просив задовольнити подану ним заяву від 10 лютого 2026 року в повному обсязі. У цих же поясненнях Товариство вказувало на те, що в поданій ним заяві було допущено описку при зазначенні дати виставлення рахунку № 2026К005, у зв`язку з чим позивач просив суд вважати вірною дату датою його складання та надання для оплати - 6 лютого 2026 року. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, 5 грудня 2024 року між Товариством та Адвокатським об`єднанням "Міжнародна юридична колегія" (далі - Об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого Об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу, а також представляти інтереси Товариства перед фізичними та юридичними особами, в усіх органах, організаціях й установах, у тому числі в усіх судових установах, з усіх питань, пов`язаних з представництвом інтересів клієнта, а Товариство - виплатити Об`єднанню гонорар за надання юридичних послуг та всі витрати, які буде нести останнє під час надання юридичних послуг. Об`єднання діє без обмежень у повноваженнях.
Цей договір підписаний повноважними представниками сторін і скріплений їх печатками.
За умовами вказаного правочину: оплата здійснюється за взаємною домовленістю сторін відповідно до додаткових угод та/або на підставі рахунків Об`єднання. У додаткових угодах узгоджуються доручення Товариства й останні є частиною цього правочину. Сума юридичних послуг разом з іншими витратами, якщо такі є, оплачується клієнтом одним або кількома платежами на підставі рахунків Об`єднання (пункт "D"); рахунки Об`єднання, виставлені відповідно до цього договору, обов`язкові й підлягають оплаті з моменту їх отримання Товариством. Після надання послуг сторони підписують акт виконаних робіт. При необхідності, за запитом клієнта, Об`єднання надає звіт щодо виконаних робіт та/або щодо витраченого часу (пункт "F").
Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє до моменту закінчення виконання доручень клієнта і здійснення взаєморозрахунків (пункт "К" вказаного правочину).
У подальшому між Товариством та Об`єднанням неодноразово укладалися додаткові угоди до вказаного правочину, а саме: від 18 вересня 2025 року № 2, від 29 вересня 2025 року № 3, від 5 лютого 2026 року № 4. Цими угодами сторони погодили порядок надання Об`єднанням правової допомоги Товариству в судовому процесі за позовом до Компанії про стягнення заборгованості. Ці додаткові угоди підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.
Разом із цим, відповідно до пункту "Е" додаткової угоди № 4 сторони погодили, що з моменту її підписання усі попередні додаткові угоди (№ 2 та № 3) втрачають чинність. Ця угода не змінює будь-яких положень договору про надання правової допомоги, а будь-які неврегульовані нею питання вирішуються в порядку, встановленому договором про надання правової допомоги.
Відповідно до пункту "С" цієї додаткової угоди Об`єднання зобов`язалось представляти інтереси Товариства в Господарському суді міста Києва в судовому процесі за його позовом до Компанії про стягнення грошових коштів. Вказані послуги включають: аналіз обставин справи, чинного законодавства та документів, що мають відношення до справи, а також судової практики з метою розробки правової позиції для захисту прав Клієнта; аналіз актуальної судової практики; формування стратегії та тактики захисту в справі; збір доказів для підтвердження позиції клієнта; підготовку усіх необхідних процесуальних документів; участь у судових засіданнях; контроль судової справи в суді (комунікація з представниками суду стосовно прийняття, реєстрації документів, часу проведення судових засідань, винесення ухвал тощо).
За пунктом "D" вказаної додаткової угоди оплата здійснюється за взаємною домовленістю сторін на підставі рахунків Повіреного. За надання послуг клієнт зобов`язується сплатити Об`єднанню фіксований гонорар у розмірі 120 000,00 грн. Оплата здійснюється протягом 5-ти робочих днів з дати набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.
Ця угода складена при повному розумінні сторонами її предмета та замінює будь-які інші домовленості з цього питання, досягнуті раніше в усній або письмовій формі. Угода набуває чинності з моменту її підписання обома сторонами й діє до моменту закінчення договору про надання правової допомоги та здійснення взаєморозрахунків. Ця угода є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги від 5 грудня 2024 року (пункт "Е" додаткової угоди № 4).
Судом встановлено, що на виконання умов вказаного правочину Об`єднання виставило позивачу рахунок від 6 лютого 2026 року № 2026К005 на оплату обумовлених договором та додатковою угодою № 4 послуг на загальну суму 120 000,00 грн (копія вказаного рахунку міститься в матеріалах справи).
Зі змісту долученого Товариством до його заяви звіту про надання професійної правничої допомоги у справі № 910/12282/25 від 5 лютого 2026 року вбачається, що Об`єднання надало позивачу послуги на загальну суму 120 000,00 грн, які включають: аналіз документів по справі, отриманих від клієнта (1 година); підготовку позовної заяви до Компанії, включаючи: пошук судової практики, аналіз законодавства, формування правової позиції клієнта, формування додатків та подання їх до суду (10 годин); підготовку клопотань з організаційних питань (участь у засіданнях у режимі відеоконференції, долучення додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, заперечення на клопотання позивача тощо) (2 години); аналіз відзиву на позовну заяву та підготовку відповіді на відзив, включаючи аналіз судової практики та законодавства України, збір доказів тощо (6,5 години); підготовку до чотирьох судових засідань (4 години); участь у судових засіданнях: 6 листопада 2025 року, 11 грудня 2025 року, 8 січня 2026 року, 5 лютого 2026 року (5 годин). Загальна кількість витраченого Об`єднанням часу - 28,5 години.
На підтвердження того, що Бондаренко К.В. є адвокатом Об`єднання та уповноважена на представництво інтересів Товариства в суді, позивачем до матеріалів справи долучено копії: ордера від 30 вересня 2025 року серії ВН № 1581834, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 21 лютого 2018 року серії ОД № 003182.
Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами частин 5 та 6 статті 126 ГПК України в разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У своїх запереченнях проти заявленої до стягнення суми судових витрат позивача на професійну правничу допомогу Компанія посилалася на те, що, на її думку, укладені між Товариством та Об`єднанням договір про надання правової допомоги і додатки до нього мають "очевидні ознаки компіляції (фотошопу)" та не можуть братися судом до уваги в якості належних і допустимих доказів у розмінні приписів ГПК України.
Разом із цим, статтею 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Дійсність укладених між позивачем і його представником договору про надання правової допомоги, а також додаткових угод до нього, в установленому законом порядку відповідачем не оскаржувалась. Доказів зворотнього матеріали справи не містять. Вимоги про визнання недійсними вказаних правочинів також не були предметом розгляду даної справи.
При цьому, за частинами 1, 2 статті 630 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відтак, вищевказані твердження відповідача є необґрунтованими й недоведеними у встановленому законом порядку.
Також у своїх запереченнях відповідач вказував на те, що наданий позивачем рахунок на оплату наданих Об`єднанням послуг не містить належних реквізитів (зазначення особи, від імені якої він виставлений, її підпису та печатки), а також доказів його направлення Товариству й оплати останнім. Крім того, наданий із заявою про розподіл судових витрат звіт позивачем затверджено не було.
Разом із цим, жодними положеннями укладеного між Товариством та Об`єднанням договору про надання правової допомоги та додаткової угоди № 4 до нього не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту рахунку на оплату наданих Об`єднанням послуг, а також порядку його направлення клієнту. Вимоги щодо обов`язкового складання Товариством звіту Об`єднання про надані послуги зазначеним правочином також не встановлені, як і обов`язковість надання такого документа позивачу.
Водночас, за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить лише платіжні реквізити, на які необхідно перераховувати грошові кошти в якості оплати, тобто носить інформаційний характер.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року в справі № 910/32579/15 та від 29 серпня 2019 року в справі № 905/2245/17.
Таким чином, ні підпис, ні будь-який інший реквізит первинного документа не є обов`язковим для рахунку.
У силу положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами - підприємцями" від 23 березня 2017 року № 1982-VIII використання печатки є правом, а не обов`язком юридичної особи. Відсутність печатки не може бути підставою для визнання документа недійсним.
Разом із цим, факт оплати наданих адвокатом послуг не є обов`язковою передумовою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року в справі № 160/12268/19.
Витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Така позиція висловлена: Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 22 травня 2024 року в справах: № 227/2301/21, № 206/4841/20, Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 3 березня 2019 року в справі № 922/445/19, Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду в постановах: від 29 жовтня 2020 року в справі № 686/5064/20, від 19 січня 2022 року в справі № 910/789/21.
Відтак, посилання представника відповідача на відсутність доказів сплати позивачем наданих йому послуг на користь Об`єднання, некоректність зазначеної дати виставлення рахунку, недоліки форми зазначеного документа, - не впливають на вирішення питання про розподіл таких витрат за результатами розгляду справи.
Разом із цим, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною 5 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2024 року в справі № 910/14524/22 та в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 24 січня 2022 року в справі № 911/2737/17.
Визначаючи складність даного спору та характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що дана справа не є складною для представника Товариства, оскільки підготовка позовної заяви в цій справі не потребувала здійснення складних арифметичних розрахунків чи збирання значного обсягу документів на обґрунтування заявлених позовних вимог. Крім того, рішенням суду від 5 лютого 2026 року в даній справі позов Товариства було задоволено частково, враховуючи необґрунтованість наданого позивачем розрахунку пені. Будь-які інші дії процесуального характеру (витребування доказів, проведення судової експертизи, залучення свідків, експертів у галузі права тощо) під час розгляду цієї справи не вчинялися.
Судом також враховано те, що зазначені в звіті від 5 лютого 2026 року послуги, а саме: аналіз документів по справі, підготовка до судових засідань, підготовка клопотань про долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу (додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги, пошук судової практики, аналіз законодавства, формування правої позиції - не мають характер необхідних й не підлягають розподілу між сторонами.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду: від 28 вересня 2022 року в справі № 534/14/20, від 29 березня 2023 року в справі № 712/15541/18, у яких прямо зазначено про те, що: "….аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, Верховний Суд врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною".
Судом також враховано правову позицію Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 27 червня 2024 року в справі № 906/465/21, відповідно до якої такі послуги, як: підготовка правової позиції у справі та опрацювання поданих іншою стороною процесуальних документів (у тому числі доповнень до них), подання до суду процесуального документа - по суті є складовими однієї послуги та є етапами такої дії, як підготовка та подання відзиву (заперечень). 
Крім того, судом також враховані висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені в постанові від 2 лютого 2024 року в справі № 910/9714/22, згідно з якими заява про стягнення/розподіл судових витрат/про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку таких заяв не підлягають відшкодуванню.
Більше того, у наданому відповідачем звіті не зазначено кількості витраченого адвокатом часу щодо кожної послуги окремо, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити їх вартість та обґрунтованість витраченого адвокатом часу в розрізі кожної окремої послуги. Будь-які інші документи, з яких можливо встановити обсяг витраченого адвокатом часу по кожній окремій послузі за договором, у матеріалах справи відсутні.
Зі змісту поданих позивачем актів наданих послуг вбачається, що до суми витрат на правничу допомогу була включена вартість участі адвоката в судових засіданнях, тривалістю 5 години. Разом із цим, з наявних у матеріалах справи протоколів засідань по справі № 910/12352/25 вбачається, що: тривалість підготовчого засідання, призначеного на 6 листопада 2025 року об 11:40 год, складала 30 хвилин (з 12:40 год по 13:10 год); тривалість підготовчого засідання, призначеного на 11 грудня 2025 року об 11:20 год, складала 40 хвилин (з 11:20 год по 12:00 год); тривалість судового засідання, призначеного на 8 січня 2026 року об 11:20 год, складала 45 хвилин (з 12:00 год по 12:05 год); тривалість судового засідання, призначеного на 5 лютого 2026 року об 11:00 год, складала 41 хвилину (з 11:00 год по 11:41 год). Відтак, загальна тривалість засідань по справі (з урахуванням часу очікування адвоката початку засідань) склала 3 години 1 хвилину.
За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати витрат на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, реально витраченого адвокатом часу, наявності вмотивованих заперечень відповідача щодо обґрунтованості заявлених до стягнення сум, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог Товариства, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву позивача та стягнути на його користь 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім під час розгляду справи № 910/12282/25 в місцевому господарському суді.
Інші доводи, на які посилалися представники сторін, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду про часткове задоволення цієї заяви та стягнення з Компанії на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у вищезазначеному розмірі.
Керуючись статтями 80, 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Крентон Україна" (03150, місто Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 86, корпус П, офіс 312; ідентифікаційний код 43283974) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порт Інжинірінг" (68000, Одеська область, місто Чорноморськ, вулиця Транспортна, будинок 3; ідентифікаційний код 37184732) 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 2 березня 2026 року в зв`язку з перебуванням судді Павленка Є.В. на навчанні в період з 23 лютого 2026 року по 27 лютого 2026 року.

Суддя  Є.В. Павленко