ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/12323/25  Номер провадження 22-ц/814/1734/26	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Еліт Фінанс" на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

В С Т А Н О В И В :
18.08.2025 року до Шевченківського районного суду міста Полтави надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2014 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (кредитний договір). Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії становив до 75 000 грн., процентна ставка 24% річних, тип процентної ставки фіксований.
Позивач зазначає, що АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача.
22.02.2021 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК ФОРТ».
23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшли до позивача.
Станом на 23.02.2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості становила 32 616,17 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви.
Заборгованість відповідачем в добровільному порядку не сплачена, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 616,17 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 9 200,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2025 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено повністю.
З вказаним рішенням суду не погодилась ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» та подали апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Зокрема вказує, що строк позовної давності, враховуючи роз`яснення Верховного суду та вимоги п.12 «Прикінцеві та перехідні положення «ЦК України» у редакції Закону України від 30 березня 2025 року №540-ІХ є продовженим на час дії карантину (карантин було запроваджено 12.03.2020 року, а завершено 30.06.2023 року). 
Акцентує увагу суду, що на період воєнного стану у відповідності до п.19 «Прикінцеві та перехідні положення » ЦК України у період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Вказане свідчить, що скаржником жодним чином не пропущений строк позовної давності. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 прохає апеляційну скаргу залишити без розгляду, а рішення суду без змін.
Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.06.2014 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Згідно з умовами договору банк надав відповідачу кредитні кошти з лімітом кредитної лінії до 75 000 грн., процентна ставка становила 24% річних (фіксована).Факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорюється.
22.02.2021 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором від 26.06.2014 року перейшли до ТОВ «ФК ФОРТ».
Надалі, 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (позивач) було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором від 26.06.2014 року перейшли до позивача.
Таким чином, на момент звернення до суду з позовною заявою позивач ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» є належним кредитором у зобов`язанні за кредитним договором від 26.06.2014 року.
Судом також встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснила 24.10.2019 року у розмірі 650 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку, наданими до матеріалів справи, та сторонами не оспорюється.
Після зазначеної дати відповідач жодних платежів за кредитним договором не здійснювала.
Відповідачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про застосування строку позовної давності.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами кредитного договору позичальник був зобов`язаний щомісячно сплачувати обов`язковий мінімальний платіж у розмірі семи відсотків від загальної суми заборгованості за кредитною лінією, але не менше ніж п`ятдесят гривень. Останнє виконання зобов`язань за договором відбулося 24 жовтня 2019 року. Після зазначеної дати відповідач припинила здійснювати платежі та належним чином не виконувала свої обов`язки щодо погашення кредитної заборгованості.
Отже, саме з 24 жовтня 2019 року слід вважати, що право вимоги кредитора було порушене, оскільки з цього моменту боржник фактично припинив виконання договірних зобов`язань. Відповідно до загальних положень статті 257 Цивільного кодексу України, позовна давність становить три роки, а тому вона спливла 24 жовтня 2022 року. Разом з тим, позов було подано до суду лише 18 серпня 2025 року, що підтверджується відміткою канцелярії суду на позовній заяві, тобто після спливу строку позовної давності майже на три роки.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в цілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, проте, не вірно визначився з початком перебігу строку позовної давності.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1050 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.06.2014 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Згідно з умовами договору банк надав відповідачу кредитні кошти з лімітом кредитної лінії до 75 000 грн., процентна ставка становила 24% річних (фіксована).
Факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорюється.
22.02.2021 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором від 26.06.2014 року перейшли до ТОВ «ФК ФОРТ».
Надалі, 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (позивач) було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором від 26.06.2014 року перейшли до позивача.
Таким чином, на момент звернення до суду з позовною заявою позивач ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» є належним кредитором у зобов`язанні за кредитним договором від 26.06.2014 року.

Судом також встановлено, що строк позовної давності для позивача розпочався 24.10.2019 року (дата здійснення останній платіж за кредитним договором відповідача) і на момент звернення до суду сплив, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія судів погоджуючись з наявністю підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строків позовної давності, не погоджується з мотивами і висновками суду щодо початку його перебігу та дати його закінчення.
Відповідно до довідки про умови кредитування (а.с.9) сторони договору дійшли до згоди що строк дії кредитної лінії (строк кредитування) становить 1 рік. 
З урахуванням положень частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності у даному випадку розпочався з 27 червня 2015 року — тобто з наступного дня після закінчення строку кредитування.
Відповідно до загального правила, встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України, строк позовної давності становить три роки, а тому він закінчився 27 червня 2018 року. Позовна заява була подана до суду лише 18 серпня 2025 року, що підтверджується відміткою канцелярії суду, тобто після спливу строку позовної давності.
За таких обставин рішення суду підлягає уточненню шляхом зміни його мотивувальної частини. 
Доводи позивача щодо того, що строк позовної давності не сплив, оскільки він був продовжений на період карантину та військового стану, не можуть братися до уваги, зважаючи на матеріали справи та наведенні вище висновки суду, якими вони спростовуються в повному обсязі.
Фактів зупинення строку позовної давності чи його переривання позивачем суду не надано, а тому зважаючи на заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, у задоволенні позову слід відмовити.
Колегія суддів зазначає, що інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду зміні.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Еліт Фінанс" - задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2025 року – змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції даної постанови.
В іншій частині рішення суду – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2026 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ С.Б. Бутенко ____________________ О.І. Обідіна