Справа № 465/8390/25 
Провадження 2-а/465/1/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
20.03.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Величка О.В.,
з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,
представника позивача Петришина А.М.,
представника третьої особи ЛКП «Львівавтодор» Кріси М.М., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Голубця Юрія Івановича, Департаменту патрульної поліції, третя особа – Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор», про визнання протиправною та скасування постанови серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_1 є пенсіонером по віку. Даний факт підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 від 02.10.2019 року, з терміном дії - довічно.
Постановою серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що ним нібито було здійснено безквитковий проїзд 15.09.2025 року близько 08 год. 40 хв. у м. Львові у міському громадському транспорті - автобусі №53, чим позивач буцімто порушив вимоги ст.135 КУпАП.
Зазначає, що на нього складено оскаржувану постанову абсолютно незаконно, оскільки позивачу державою надано право на безоплатний проїзд в громадському транспорті, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України, згідно з яким позивач є пенсіонером по віку. Реквізити цього ж пенсійного посвідчення зазначено і в оскаржуваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, в якій статус ОСОБА_1 визначено як пенсіонер.
В контексті цього звертає увагу на те, що право пенсіонерів за віком на безкоштовний проїзд громадським транспортом передбачене постановою Кабінету Міністрів України №354 від 17.05.1993 року «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» і є одним із видів соціального захисту громадян у старості. 
Водночас в оскаржуваній постанові, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, працівником поліції не зазначено доказів, які б спростовували право позивача як пенсіонера на безкоштовний проїзд і підтверджували вчинення ним адміністративного правопорушення.
3 врахуванням того, що право позивача на безкоштовний проїзд у громадському транспорті гарантовано та забезпечено Конституцією України і постановою Кабінету Міністрів України, а доказів, які б спростовували його право або доводили зворотне, не існує, позивач просить дії Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора Голубця Юрія Івановича щодо складання постанови серії ГАБ №138612 від 15.09.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за безквитковий проїзд на підставі пенсійного посвідчення за віком визнати незаконними, протиправними, а також визнати протиправною, незаконною та скасувати постанову серії ГАБ №138612 від 15.09.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 135 КУпАП за безквитковий проїзд на підставі пенсійного посвідчення за віком, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 14.10.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Відмовлено позивачу ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від оплати або відстрочення сплати судового збору.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова 27.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
07.11.2025 року представником відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області - Гій А.А. подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що листом Управління превентивної діяльності ГУНП у Львівській області від 29.10.2025 року за вих. № 171923-2025 (990176) проінформовано відповідача про те, що у відповідності до даних інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 винесена відносно гр. ОСОБА_1 працівником Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.
Також зауважується, що у своїй позовній заяві позивач самостійно вказує на працівника, який виніс щодо нього оскаржувану постанову, зазначаючи звання, посаду, орган, в якому такий проходить службу і з яким, відповідно, перебуває у трудових відносинах. При цьому, такий працівник - інспектор взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області сержант Голубець Юрій Іванович не є працівником Головного управління Національної поліції у Львівській області, відтак, представник відповідача констатує, що жодною посадовою особою ГУНП у Львівській області ніяких протиправних дій стосовно позивача не вчинялося. 
Наголошується, що до позовної заяви позивачем долучено копію оскаржуваної постанови, в якій містяться відомості про особу, яка винесла таку постанову, та орган, в якому така службова особа проходить службу, а саме Управління патрульної поліції у Львівській області.
Відповідно, як стверджується у відзиві, Головне управління Національної поліції у Львівській області не може та не повинно відповідати за позовом про визнання протиправною та скасування постанови, винесеної працівником іншого територіального органу поліції - працівником Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції. Відтак, позивач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області відмовити повністю, врахувавши, що останнє ж неналежним відповідачем у справі. 
25.11.2025 року представником відповідача Департаменту патрульної поліції Кутковською Л.В. подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що 15.09.2025 року за адресою: м. Львів, вулиця Хімічна, позивач, будучи пенсіонером, здійснив безквитковий проїзд в громадському транспорті - автобусі №53, д.н.з. НОМЕР_3 , що рухався за маршрутом "Галицьке Перехрестя – Санта-Барбара", чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.135 КУпАП.
Відповідач не заперечує, що постановою Кабінету Міністрів України №354 від 17.05.1993 року «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» для пенсіонерів за віком на міському пасажирському транспорті загального користування (крім метрополітену і таксі) та приміських маршрутах запроваджено безплатний проїзд.
Пунктом 1-1 вищевказаної постанови встановлено, що право на безплатний проїзд надається за наявності посвідчення встановленого зразка чи довідки, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який зареєстрований у зазначеній системі і видається на безоплатній основі.
У поданому відзиві вказується, що позивач, як пенсіонер по віку, має право на безкоштовний проїзд, однак, для реалізації такого права він повинен мати персоналізовану транспортну картку «ЛеоКарт», яку в обов`язковому порядку має завалідувати, здійснюючи проїзд в громадському транспорті. Оскільки пенсійне посвідчення, яке позивач пред`явив контролерам, без завалідованого проїзного документа не є засобом, що підтверджує право безкоштовного проїзду у пасажирському транспорті загального користування на території Львівської міської територіальної громади, сторона відповідача вважає наявним підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за безквитковий проїзд.
Представник відповідача також наголошує, що згідно з Правилами користування пасажирським транспортом у Львові, які були затверджені рішенням Львівської міської ради № 585 від 16.06.2023 року, повноваження контролера обмежуються фіксацією порушення та випискою штрафу. Відповідно, контролер має при собі спеціальний пристрій (валідатор контролера), до якого пасажир повинен прикласти свою "ЛеоКарт", банківську картку чи інший пристрій з NFC, щоб підтвердити валідацію.
У свою чергу, оскаржувана постанова серії ГАБ №138612 від 15.09.2025 року винесена стосовно ОСОБА_1 інспектором батальйону 1 роти 2 взводу 2 Управління патрульної поліції у Львівській області - старшим лейтенантом поліції Голубцем Ю. І. в межах наданих йому повноважень розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбачені ст. 135 КУпАП.
Як стверджується у відзиві, по завершенню розгляду справи працівником поліції відносно позивача була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №138512 за статтею 135 КУпАП та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) гривень. При цьому, поліцейський мав законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, ним була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. А тому, на переконання сторони відповідача, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому чинним законодавством. З цих підстав представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю такого. 
25.11.2025 року представником ЛКП «Львівавтодор» подано до суду пояснення третьої особи щодо позову. Зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 року № 354, на яку покликається позивач, передбачає, що в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду право на безплатний проїзд надається за наявності двох документів: посвідчення встановленого зразка та електронного квитка, який зареєстрований у зазначеній системі і видається на безоплатній основі.
Проте, позивач у позовній заяві описує порядок реалізації права на пільговий проїзд в тих випадках, коли у міському транспорті не запроваджена автоматизована система обліку оплати проїзду. Водночас позивач не вказує те, що на території Львівської міської територіальної громади вже функціонує автоматизована система обліку оплати проїзду, а отже, наявності лише пенсійного посвідчення для здійснення безквиткового проїзду недостатньо, обов`язковою є також наявність електронного квитка. 
Так, персоналізована транспортна картка «Леокарт» для пільгових абонементів є носієм електронного квитка та забезпечує реалізацію права на пільговий проїзд у Львівській міській територіальній громаді для осіб, які мають право на пільгу, зокрема для пенсіонерів за віком. Для осіб, які мають право на пільгу, у Львівській міській територіальній громаді електронний квиток, доступ до якого забезпечує персоналізована транспортна картка "ЛеоКарт", є безкоштовним. ЛКП «Львівавтодор», як оператор АСОП, забезпечує видачу персоналізованих транспортних карток «ЛеоКарт» пільговим категоріям пасажирів у порядку, встановленому рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.11.2021 року № 1009 «Про затвердження порядку оформлення та видачі персоналізованої транспортної картки "Леокарт"».
З огляду на вищезазначене, зважаючи на те, що на території Львівської МТГ функціонує автоматизована система обліку оплати проїзду, а позивач на момент здійснення контролю оплати проїзду здійснював проїзд без персоналізованої транспортної картки "Леокарт" з чинним пільговим абонементом, зареєстрованим в автоматизованій системі оплати проїзду у салоні транспортного засобу, притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі постанови серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року є законним. З огляду на це представник третьої особи просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а оскаржувану постанову залишити без змін. 
15.12.2025 року представником позивача подано заяву про зміну підстав позову шляхом доповнення фактичних та правових підстав. Зазначає, що притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності міг тільки керівник і заступники керівника перевізника та контролери, а не працівники із посвідченням «інспектора» чи працівники поліції.
Крім цього, в даному випадку за умов, коли ОСОБА_1 оспорював та оспорює факт порушення й адміністративне стягнення, щодо нього мала складатися не постанова, а уповноважена посадова особа зобов`язана була скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, чого зроблено не було. 
Сторона позивача також звертає увагу на те, що місцем, де виявлено та зупинено ОСОБА_1 , був автобус №53, що знаходився в той момент за адресою: м. Львів, вул. Хімічна. Водночас постанова працівниками поліції оформлена за адресою: м. Львів, проспект Ч. Калини (райвідділ поліції Сихівського району).
Крім цього, згідно оскаржуваної постанови подія правопорушення трапилась 15.09.2025 року о 08:40 год. Проте, відеозапис, наданий відповідачем ДПП, розпочинається тільки з 09:08 год. 15.09.2025 року із зустрічі поліцейських ОСОБА_1 та працівників ЛКП «Львівавтодор» на автобусній зупинці за адресою: проспект Ч. Калини, що у місті Львові. Тобто без відеозапису фіксації нібито безквиткового проїзду по вул. Хімічній станом на 08:40 год. Окрім того, представник поліції проігнорував бажання позивача про залучення адвоката. Тому з наведених обставин представник позивача робить висновок про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також порушення процедури притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
19.12.2025 року представником ЛКП «Львівавтодор» подано до суду додаткові пояснення у справі. Зазначає, що ні Конституція України, ні Закони України не передбачають права на безплатний проїзд для пенсіонерів за віком, не визначають меж і способів його реалізації. Тому постанова Кабінету Міністрів України №354 від 17.05.1993 року «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування», яка покращує соціальний захист цієї категорії громадян, не суперечить ні Конституції України, ні Законам України. Проте, зважаючи на те, що на території Львівської МТГ функціонує автоматизована система обліку оплати проїзду, а позивач на момент здійснення контролю оплати проїзду здійснював проїзд без персоналізованої транспортної картки «ЛеоКарт» з чинним пільговим абонементом, зареєстрованим в автоматизованій системі оплати проїзду у салоні транспортного засобу, осаржувана постанова серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 є законною.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.12.2025 року залучено Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ – 40108646) до участі в якості співвідповідача у справі №465/8390/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Голубця Юрія Івановича, третя особа – Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор», про визнання протиправною та скасування постанови серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року. 
Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 29.01.2026 року поновлено позивачу ОСОБА_1 строк для звернення до суду із заявою про зміну підстав позову від 15.12.2025 року. Прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зміну підстав позову від 15.12.2025 року та в подальшому розгляд справи вирішено здійснювати із урахування змінених та доповнених підстав.
16.02.2026 року представником ЛКП «Львівавтодор» подано до суду додаткові пояснення у справі. Зазначає, що правом щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені положеннями статті 135 КУпАП, наділені посадові особи органів Національної поліції, а також керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери. Отже, твердження сторони позивача про відсутність повноважень у працівників поліції на притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.135 КУпАП є безпідставними та суперечать імперативним нормам закону. У випадку ОСОБА_1 дії як контролерів, так і подальші дії працівників поліції були правомірними, обґрунтованими та здійсненими кожним суб`єктом у межах наданих повноважень і відповідно до вимог чинного законодавства. Винесення постанови не безпосередньо на місці вчинення правопорушення за наведених обставин не свідчить про незаконність притягнення до адміністративної відповідальності та не є істотним порушенням процедури, оскільки зміна місця оформлення матеріалів відбулася за наполяганням самого позивача, який бажав надавати пояснення працівникам поліції у райвідділі Сихівського району м. Львова. При цьому, на відеозаписах з відеореєстраторів контролерів чітко зафіксовано обставини події, поведінку позивача та його свідомі дії, що свідчать про умисний характер порушення. Як стверджується, позивачу не створювалося обмежень у користуванні засобами зв`язку з метою отримання юридичної консультації. Відтак, право на захист не було обмежене, а лише реалізоване у спосіб, який був фактично можливим за конкретних обставин.
27.02.2026 року представником позивача подано до суду письмові пояснення. Зазначає, що подані ЛКП «Львівавтодор» та Департаментом патрульної поліції відеозаписи надані до суду вже в процесі розгляду справи у суді. Водночас оскаржувана постанова не містить посилань на технічні засоби, за допомогою яких їх здійснено. Представник просить врахувати, що додані відеозаписи містять обриви та не є безперервними.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позові та письмових поясненнях.
Представник третьої особи в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила з підстав, викладених у письмових поясненнях.
Представники відповідачів Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явилися, у відзивах на позовну заяву заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності.
Відповідач - інспектор взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Голубець Юрій Іванович в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про наявність поважних причин неприбуття не заявляв. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви.
Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом встановлено, що постановою ГАБ № 138612 по справі про адміністративне правопорушення від 15.09.2025 року, складеною інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Голубцем Ю.І., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.135 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 грн.
Згідно оскаржуваної постанови правопорушення полягало в тому, що 15.09.2025 року близько 08 год. 40 хв. за адресою: м. Львів, вул. Хімічна (зупинка "Хімічна"), ОСОБА_1 , будучи пенсіонером, здійснив безквитковий проїзд в громадському транспорті, а саме в автобусі № 53 "Галицьке перехрестя - Саната-Барбара" (д.н.з. НОМЕР_3 ).
Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (бланк серії НОМЕР_2 ), виданим органами Пенсійного фонду України 02.10.2019 року. 
Відповідно до положень ст.135 КУпАП безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років в міському транспорті тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості проїзду.
Відповідно до ч.4 ст.8 Закону України «Про міський електричний транспорт» органи місцевого самоврядування запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду, встановлюють порядок її функціонування, визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.
Частина 8 ст.4 Закону України «Про міський електричний транспорт» встановлює, що правила користування міським електричним транспортом затверджуються відповідним органом місцевого самоврядування. Вони визначають порядок проїзду і його оплати, права та обов`язки пасажирів, а також взаємовідносини перевізників і пасажирів під час надання транспортних послуг, враховуючи особливості транспортної інфраструктури та наявність автоматизованої системи обліку оплати проїзду.
Також згідно із ч.9 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.
Частина 17 ст.35 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлює, що правила користування міським пасажирським автомобільним транспортом затверджуються відповідним органом місцевого самоврядування. Вони визначають порядок проїзду і його оплати, права та обов`язки пасажирів, а також взаємовідносини перевізників і пасажирів під час надання транспортних послуг, враховуючи особливості транспортної інфраструктури та наявність автоматизованої системи обліку оплати проїзду.
Відповідно до пункту «а» частини першої ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема: затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством (підпункт 10); прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду (підпункт 10-1); встановлення порядку функціонування та вимог до автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності, а також видів, форм носіїв, порядку обігу та реєстрації проїзних документів (підпункт 10-2).
З наведених норм чинного законодавства слідує, що повноваження стосовно запровадження системи обліку оплати проїзду, визначення порядку проїзду і його оплати, а також встановлення порядку обігу і реєстрації проїзних документів в міському електричному та автомобільному транспорті віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 року № 354 «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» введено безплатний проїзд для пенсіонерів за віком на міському пасажирському транспорті загального користування (крім метрополітену і таксі) та приміських маршрутах. 
Виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення від 25.01.2019 року № 61 «Про забезпечення безкоштовного проїзду пенсіонерів за віком та осіб з інвалідністю III групи у міському транспорті м. Львова», яким встановлено у міському транспорті м. Львова, окрім пільг на транспорті, що встановлені Законами України, безкоштовний проїзд для пенсіонерів за віком та осіб з інвалідністю III групи.
У пункті 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 року № 354 «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» передбачено, що право на безплатний проїзд надається за наявності посвідчення встановленого зразка чи довідки, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду – також електронного квитка, який зареєстрований у зазначеній системі і видається на безоплатній основі.
23.04.2021 року виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення № 304 «Про визначення уповноваженої особи автоматизованої системи оплати проїзду у пасажирському транспорті загального користування у Львівській міській територіальній громаді», згідно з яким Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор» визначено уповноваженою особою щодо впровадження та функціонування автоматизованої системи оплати проїзду у пасажирському транспорті загального користування у Львівській міській територіальній громаді та уповноваженою особою з надання послуг функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду та справляння плати за надані транспортні послуги.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.11.2023 року №1199 «Про початок функціонування етапу автоматизованої системи оплати проїзду "Безготівкова оплата проїзду» у пасажирському транспорті загального користування на території Львівської міської територіальної громади» з 11 грудня 2023 року в усьому пасажирському транспорті загального користування на території Львівської МТГ розпочалося функціонування етапу АСОП «Безготівкова оплата проїзду».
Згідно з підпунктом 5.1 пункту 5 рішення виконкому ЛМР № 1199 (з урахуванням змін, внесених рішенням Львівської міської ради №1375 від 08.12.2023 року) з дня початку функціонування етапу автоматизованої системи оплати проїзду "Безготівкова оплата проїзду" право на пільговий проїзд у пасажирському транспорті загального користування на території Львівської міської територіальної громади надається виключно за умови наявності персоналізованої транспортної картки "Леокарт" з чинним пільговим абонементом, зареєстрованим в автоматизованій системі оплати проїзду у салоні транспортного засобу.
Рішенням виконкому Львівської міської ради від 13.08.2021 року № 690 (з подальшими змінами) затверджено Порядок функціонування автоматизованої системи оплати проїзду у пасажирському транспорті загального користування на території Львівської міської територіальної громади (додаток 1 до рішення № 690).
Згідно з пунктом 3.4 вказаного Порядку оператором АСОП (автоматизованої системи оплати проїзду) є Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор», яке відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.04.2021 року № 304 визначене уповноваженою особою щодо впровадження та функціонування АСОП у пасажирському транспорті загального користування на території Львівської МТГ.
Підпункт 5.2.3. пункту 5.2 розділу 5 Порядку визначає, що носієм проїзних документів, який використовується в АСОП для пільгових абонементів, є персоналізована транспортна картка "ЛеоКарт". 
Відтак, персоналізована транспортна картка «Леокарт» для пільгових абонементів є носієм електронного квитка та забезпечує реалізацію права на пільговий проїзд у Львівській міській територіальній громаді для осіб, які мають право на пільгу, зокрема для пенсіонерів за віком. Для осіб, які мають право на пільгу, у Львівській міській територіальній громаді електронний квиток, доступ до якого забезпечує персоналізована транспортна картка "Леокарт", є безкоштовним.
Отже, на території Львівської МТГ функціонує автоматизована система обліку оплати проїзду, тому, відповідно до запроваджених Львівською міською радою та її виконавчим комітетом в межах наданих їм повноважень як органу місцевого самоврядування правил, здійснення пільгового проїзду пенсіонерами по віку вимагає наявності у такого пільговика персоналізованої транспортної картки «ЛеоКарт» з чинним пільговим абонементом, зареєстрованим в автоматизованій системі оплати проїзду у салоні транспортного засобу.
Відповідно доводи, наведені в позовній заяві ОСОБА_1 , про те, що проїзд в міському пасажирському транспорті може здійснюватися на підставі лише пенсійного посвідчення не грунтуються на вимогах чинного законодавства. 
При цьому, суд приймає до уваги те, що вищеперелічені нормативні акти є діючими, не скасовані, а тому, підлягають обов`язковому виконанню.
Окремо суд звертає увагу позивача на те, що запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду, а також персоналізованих транспортних карток "ЛеоКарт" не скасовує права пенсіонера за віком на безкоштовний проїзд, а лише передбачає конкретний механізм реалізації такого права з метою здійснення обліку та подальшого відшкодування перевізникам з місцевого бюджету вартості перевезення громадян пільгової категорії.
Що стосується застережень сторони позивача стосовно процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.135 КУпАП та відсутності належних доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення, судом враховується наступне.
Відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 135 КУпАП.
Стаття 229 КУпАП передбачає повноваження органів автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) щодо розгляду у визначених випадках (абз.4, 6, 8 ст.135 КУпАП) справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом.
Таким чином, правом щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені положеннями статті 135 КУпАП, наділені посадові особи органів Національної поліції, а також стосовно правопорушень, передбачених абз.4, 6, 8 ст.135 КУпАП, - керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери. Отже, твердження позивача про відсутність повноважень у працівників поліції щодо складення постанови про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року є безпідставними, адже право службових осіб Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.135 КУпАП, прямо передбачене положеннями ч.1 ст.222 КУпАП.
При цьому, попри заперечення позивача, притягнення працівниками поліції особи до адміністративної відповідальності за ст.135 КУпАП не передбачає необхідності попереднього складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Так, як уже зазначалося вище, відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 135 КУпАП.
За змістом ч.3 ст.254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно положень ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
А тому, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 135 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, у випадку ОСОБА_1 підстав для складання щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення не було. В зазначеній категорії справ результати здійснення адміністративного провадження відповідно до ст.283 КУпАП оформляються постановою.
Разом з цим, оцінюючи обгрунтованість винесення працівниками поліції щодо позивача ОСОБА_1 постанови, якою констатовано вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.135 КУпАП, суд приймає до уваги те, що згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини відповідно до ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.
За змістом ч. 2 ст. 279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Згідно із ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до положень ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Всупереч вищенаведеному в процесі притягнення до адміністративної відповідальності та оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Голубцем Ю.І. не в повній мірі оцінено та досліджено докази, які підтверджують винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 135 КУпАП.
Так, як встановлено судом з досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів, наданих додатком до відзиву Департаменту патрульної поліції, інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області при складенні стосовно ОСОБА_1 за ст.135 КУпАП постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року не досліджувалися відеоматеріали з портативних відеореєстраторів контролерів, які заявили про безквитковий проїзд ОСОБА_1 . Такі записи не оглядалися ні в ході підготовки до розгляду справи, ні в ході її розгляду працівником поліції. Більш того, такі відеозаписи не долучались до оскаржуваної постанови та навіть після завершення розгляду справи не витребовувались в ЛКП «Львівавтодор», що підтверджено представником останнього в судовому засіданні.
Вказане, в сукупності з тим фактом, що інспектор УПП у Львівській області ДПП Голубець Ю.І. не був присутній на місці вчинення адміністративного правопорушення, свідчить про те, що при оформленні адміністративних матеріалів докази оцінені неналежно, без урахування всіх обставин справи.
Як наслідок, до оскаржуваної постанови серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року працівником поліції внесені дані, які суперечать матеріалам справи. Так, у фабулі вчиненого адміністративного правопорушення зазначено, що таке вчинене ОСОБА_1 15.09.2025 року о 08.40 год. на вул. Хімічна у м. Львові. Проте, з досліджених в судовому засіданні відеозаписів з портативних відеореєстраторів контролерів ЛКП «Львівавтодор», наданих останнім, слідує, що 15.09.2025 року о 08.40 год. ОСОБА_1 рухався громадським транспортом по вул. Кн. Романа у м. Львові, а не по вул. Хімічна, що визнано учасниками судового розгляду (відеофайл "Відеозапис 3.MOV", часовий проміжок відтворення файлу 2:50-3:00).
Також, як встановлено судом, працівником поліції при розгляді адміністративної справи не дотримано принципів безсторонності та неупередженості, адже з доданих до відзиву Департаменту патрульної поліції відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, безпосередньо досліджених в судовому засіданні, слідує, що працівник поліції самостійно диктував контролеру ОСОБА_2 заяву про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (відеофайл clip-1, часовий проміжок відтворення файлу 07:28-08:50).
Надалі працівник поліції, який здійснював розгляд адміністративної справи щодо ОСОБА_1 , оголосив про початок розгляду такої, проте, не роз`яснив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її права відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, окрім права на оскарження постанови у справі (відеофайл clip-4, часовий проміжок відтворення файлу 00:02-04:10). Наведене суттєво обмежило можливості ОСОБА_1 в реалізації свого права на захист від пред`явленого обвинувачення у вчиненні ним адміністративного правопорушення. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що постанову серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.135 КУпАП, слід скасувати, а також у відповідності до ст. 286 КАС України – закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Разом із тим, стосовно позовних вимог, заявлених позивачем, про визнання дій інспектора поліції та постанови щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.135 КУпАП протиправними і незаконними, суд зазначає, що згідно із ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, суд при розгляді справ даної категорії не уповноважений визнавати дії, рішення суб`єктів владних повноважень незаконними і протиправними. Відтак, зазначені вище позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги до Головного управління Національної поліції у Львівській області, адже оскаржувана постанова серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року винесена працівником Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції. Відтак, в рамках розгляду справи не встановлено факту порушення прав позивача саме працівниками ГУНП у Львівській області.
Окремо суд звертає увагу позивача на те, що ним заявлено вимоги до інспектора взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Голубця Юрія Івановича. Водночас згідно правового висновку, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями відповідної статті КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення. З урахуванням наведеного заявлений позов в частині позовних вимог до інспектора Голубця Ю.І. не підлягає задоволенню.
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд на підставі ч.5 ст.139 КАС України констатує, що судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп., слід стягнути з відповідача Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 606 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 48 від 27.10.2025 року. 
Згідно із ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, позивачу при подачі позовної заяви слід було сплатити судовий збір за подання позову в розмірі 605 гривень 60 коп. Водночас сплата судового збору в розмірі 606,00 грн. свідчить про наявність переплати. Відтак, сума судового збору, надміру сплачена позивачем, яка підлягає поверненню останньому, становить 00 грн. 40 коп. (606,00 грн.-605,60 грн.=0,40 грн.). 
Відповідно до частини 5 статті 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Як передбачено пунктом 5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (з наступними змінами та доповненнями), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Голубця Юрія Івановича, Департаменту патрульної поліції, третя особа – Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор», про визнання протиправною та скасування постанови серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року – задоволити частково.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 138612 від 15.09.2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.135 КУпАП, – скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.135 КУпАП, - закрити.
У задоволенні решти позовних вимог, в тому числі заявлених до Головного управління Національної поліції у Львівській області та інспектора взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Голубця Юрія Івановича, – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.
Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 00 (нуль гривень) грн. 40 коп., надміру сплачений згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №48 від 27.10.2025 року. 
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 02.04.2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ - 40108646, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19 
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, код ЄДРПОУ – 40108833, м. Львів, пл. Ген. Григоренка, 3.
Відповідач: Інспектор взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Голубець Юрій Іванович, м. Львів, вул. Перфецького, 19.
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ – 40108646, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3. 
Третя особа: Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор», код ЄДРПОУ – 05523814, м. Львів, вул. Галицькі Пасіки, 7.

Cуддя Величко О.В.