П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/11412/25	

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.09.2025 № 935250823921 щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплачувати йому з 19.09.2025 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889, виходячи із довідок від 25.08.2025 № 11-46 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 25.08.2025 № 11-47 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначив, що його звільнено з 10 травня 2016 року з посади начальника Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію та станом на день звільнення позивач мав стаж державної служби більше 20 років. Викладене, на переконання позивача, дає йому право на перехід на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», однак пенсійний орган безпідставно відмовив у такому переведенні.
Відповідачі заперечували проти задоволення позову, зазначаючи, що з набранням чинності Законом №889-VIII пенсії, призначені за статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців. Крім цього, державні органи можуть видавати довідку за останнім місцем роботи лише для призначення пенсії, але не для її перерахунку. Крім того, пенсійні органи звернули увагу на недоцільність такого переведення, оскільки після проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону № № 889-VII зменшиться її загальний розмір з 17244,20 грн до 8810,25 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.09.2025 № 935250823921.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2025 про переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданою судом у цьому рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що з 01.12.2015 - початку застосування постанови №1013, якою пункт 4 постанови №865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом №889-VIII, який інакше врегульовує правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців. Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у ГУ ПФУ в Полтавській області не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачу з 05 квітня 2016 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області призначило пенсію за віком.
18.10.2021 матеріали пенсійної справи позивача передані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
19 вересня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» в разі доцільності. До цієї заяви він додав довідки Східного офісу Держаудитслужби:
- від 25.08.2025 № 11-46 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
- від 25.08.2025 № 11-47 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.
Зазначені довідки видані за посадою начальника управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області, яку обіймав позивач станом на день звільнення з державної служби, за грудень 2023 року.
Заява позивача, за принципом екстериторіальності, розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 19.09.2025 № 935250823921 відмовлено позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», оскільки після перерахунку основний розмір пенсії зменшується з 17 244,20 грн до 8 810,25 гривні.
Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ Полтавській області щодо відмови у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 19.09.2025 позивач уперше звернувся до органів Пенсійного фонду України про призначення (переведення) йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а не про її перерахунок, як помилково зазначило у відзиві на позовну заяву від 11.11.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Ані в рішенні від 19.09.2025, ані у відзивах на позовну заяву відповідачі не зазначили, чому органи Пенсійного фонду України прийшли до висновку, що розмір пенсії за віком позивача згідно із Законом України «Про державну службу» становитиме саме 8810,25 грн, і чому ними не було враховано дані довідок від 25.08.2025 № 11-46 і від 25.08.2025 № 11-47. За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення від 19.09.2025 є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає вимогам Закону України «Про адміністративну процедуру».
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Принцип, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VІІІ).
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказане положення Закону кореспондується з пунктом 1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, (далі - Порядок № 622, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 3-1 Порядку № 622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом № 889-VIII, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.
Пунктом 4 Порядку № 622 передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Згідно з пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та пунктом 4 Порядку №622:
- для осіб, які на момент звернення перебувають на державній службі - пенсія обчислюється у розмірі 60% від фактичної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а до 01.01.2011 - страхові внески на державне пенсійне страхування);
- для осіб, які на момент звернення не є державними службовцями - пенсія призначається у розмірі 60% заробітної плати діючого державного службовця відповідної (прирівняної) посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок.
При цьому, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються у розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії; інші виплати (премії, надбавки, матеріальна допомога тощо) визначаються за вибором особи за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд, починаючи з 1 травня 2016 року. У разі відсутності такого періоду - з розрахунку виплат за травень 2016 року як повного місяця.
За обставинами справи, позивача звільнено з державної служби 10 травня 2016 року. Факт наявності у позивача необхідного віку та стажу державної служби більше 20 років станом на травень 2016 року не заперечується пенсійним органом та підтверджується відомостями трудової книжки ОСОБА_1 , а отже позивач має право на перехід на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», в разі доцільності, якщо при такому переході розмір його пенсії збільшиться.
Дійсно, як вірно зазначив суд першої інстанції, рішення пенсійного органу не відповідає приписам частин першої і третьої статті 8 Закону України «Про адміністративну процедуру», відповідно до яких адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи та обґрунтовує адміністративний акт, який він приймає.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Оскільки після 1 травня 2016 року у позивача відсутні 60 календарних місяців роботи на державній службі, а тому інші виплати, крім посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років, можуть бути визначені виключно з розрахунку на травень 2016 року, що прямо визначено п.4 Порядку № 622.
Відповідно довідки, які видані у 2025 році, можуть враховуватися лише в частині посадового окладу, надбавки за ранг та вислуги років, але не у частині інших складових заробітної плати.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 560/706/25 від 24 вересня 2025 року.
Тобто, довідка від 25.08.2025 року № 11-47, в якій зазначено надбавку за інтенсивність праці, надбавку за виконання особливо важливої роботи та надбавку за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю станом на грудень 2023 року, не підлягає врахуванню при обчисленні пенсії позивача. 
Як вбачається з матеріалів справи, довідка від 25.08.2025 року № 11-46 включає в себе посадовий оклад, надбавку за ранг та вислугу років, а тому якщо позивач і має право на обчислення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ з урахуванням цієї довідки у розмірі 60% заробітної плати, то така пенсія буде становити 8 220 грн (60% від 13 700 грн), про що вірно зазначив пенсійний орган в оскаржуваному органі.
Враховуючи, що позивачем не долучено довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії станом на травень 2016 року, пенсійним органом вірно обраховано ймовірний розмір пенсії позивача лише з урахуванням відомостей, що наявні в довідці від 25.08.2025 року № 11-46.
Хоча пенсійний орган не обґрунтував свій розрахунок ймовірного розміру пенсії позивача в разі переведення його на інший вид пенсії, апелянт вірно обчислив такий розмір пенсії за долученим позивачем довідками, врахувавши лише посадовий оклад, надбавку за ранг та вислугу років.
В даному випадку колегія суддів вважає за необхідне врахувати висновки, викладені Верховним Судом в постанові по справі № 280/9029/24 від 21 січня 2026 року, відповідно до яких, визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень внаслідок застосування судом надмірного формалізму нівелює принцип процесуальної економії, не забезпечує відновлення порушеного права, а лише відтермінує реалізацію законного рішення.
Оскільки пенсійним органом ухвалено вірне рішення по суті заяви ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що повторний розгляд заяви ОСОБА_1 із долученими довідками Держаудитслужби № 11-46 та № 11-47 від 25.08.2025 року, не призведе до ухвалення пенсійним органом іншого рішення по суті.
Суд першої інстанції на викладені обставини уваги не звернув, не надав належної оцінки обставинам справи, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Колегія суддів додатково звертає увагу позивача на те, що відмова ОСОБА_1 у задоволенні даного позову жодним чином не нівелює його права на повторне звернення до пенсійного органу із відповідною заявою про перехід на пенсію за Законом України «Про держану службу», за наявності довідки про інші складові заробітної плати, виданої у відповідності до п.4 Порядку № 622.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 24 жовтня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України
Керуючись ст.ст.308,311, 315,317,321,328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року – скасувати та ухвалити постанову про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко