ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 711/332/16-ц		
Провадження № 22-ц/821/474/26		
категорія: скарга на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О. 

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач:  ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2025року (постановлену в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Казидуб О.Г.) за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог

03 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 711/332/16-ц. 
В обгрунтування заяви зазначає, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 січня 2016 року та продовжувати до повноліття дитини.
На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист.
Станом на дату звернення виконавчий лист було втрачений (загублений), що унеможливлює його виконання.
Вказує, що виконавче провадження не було відкритим, так як інформація про наявні виконавчі провадження стосовно боржника – ОСОБА_2 на відкритому сайті МЮ «Єдиний реєстр боржників» відсутній, тому виконавчий документ можна вважати втраченим.
Строки пред`явлення до виконання рішення не порушені, оскільки відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист про стягнення аліментів можна пред`являти протягом усього періоду, на який присуджені платежі, тобто до досягнення дитиною повноліття.
На підставі наведеного, ОСОБА_1 просить суд видати дублікат виконавчого листа по справі № 711/332/16-ц.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 711/332/16-ц – залишено без задоволення.
Ухвала суду мотивована тим, що заявником ОСОБА_1 взагалі не надано доказів втрати оригіналу виконавчого документу, не надано доказів того, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист - не виконано; не доведено, що не проведено стягнення з боржника за виконавчим листом, дублікат якого ОСОБА_1 просить видати, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.
Крім того, суд наголосив, що 06 листопада 2025 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 711/332/16-ц залишено без задоволення з аналогічних підстав. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 31 грудня 2025 року через систему «Електронний суд», ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу прийнятою при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, дійсним обставинам справи, просила скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2025 року, прийняти нову про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що заявником не надано доказів втрати виконавчого листа, оскільки заявник не пред`являла виконавчий лист до виконання, тому відповідно жодних доказів , окрім ствердження про втрату такого листа, надати не можливо.
Також при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не було враховано висновок Верховного Суду України від 18.11.2020 у справі №263/4331/18, згідно якого сам факт відсутності виконавчого листа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.
Крім того, в постанові Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. 

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

В ході розгляду справи встановлено, що 10 лютого 2016 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 січня 2016 року та продовжувати до повноліття дитини.
На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів втрати оригіналу виконавчого листа, не надано доказів того, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист – не виконано, не доведено, що не проведено стягнення з боржника за виконавчим провадженням листом, дублікат якого просить видати.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції по наступних підставах.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 431 ЦПК України). Цьому кореспондує пункт 1 частини першої статті 3 Закону « Про виконавче провадження.»
Виконавчий лист є виконавчими документом, який має відповідати вимогам до цього документа, встановленим законом. Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений у частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу до його електронного кабінету, а в разі його відсутності - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом (згідно із частинами третьою та четвертою статті 431 ЦПК України).
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого, визначено розділом XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Згідно п. 17.4 пункту 17 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Аналіз змісту пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дає змогу дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний / приватний виконавець.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08).
У постановах Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 15 червня 2022 року у справі № 2-5062/10, від 11 квітня 2024 року у справі № 1519/2-4707/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Відповідно до частин 1-3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 січня 2016 року та продовжувати до повноліття дитини.
На виконання вказаного рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси виготовлено та 26 лютого 2016 року видано стягувачу ОСОБА_1 виконавчий лист.
Згідно з інформацією в результаті пошуку в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, колегією суддів встановлено, що у відділі державної виконавчої служби відсутній на виконанні виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтями 141, 180 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Враховуючи, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2016 року боржником не виконується, ні в добровільному, ні в примусовому порядку, доказів протилежного матеріали справи не містять, виконавчий лист втрачений, колегія суддів дійшла висновку, що заява про видачу дубліката підлягає задоволенню, оскільки строки виконання рішення про стягнення аліментів не сплинули, і боржник за судовим рішенням зобов`язаний утримувати дитину та сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Колегія суддів зауважує, що втрата оригіналу виконавчого листа про стягнення аліментів порушує принцип обов`язковості виконання судового рішення та порушує принцип найкращих інтересів дитини, через що дитина не отримуватиме належного матеріального забезпечення.
Крім того, положення ЗУ «Про виконавче провадження, як і ЦПК України не передбачають форми конкретного доказу щодо втрати виконавчого документа, а тому посилання стягувача, що виконавчий лист був втрачений (загублений) і відсутність виконавчого документа у стягувача і в органах виконавчої служби, може свідчити про втрату виконавчого документа.
На зазначене суд першої інстанції не звернув належної уваги і постановив помилкову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із положеннями статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа. 

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,- 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2025 року- скасувати та постановити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити.
Видати дублікат виконавчого листа у цивільній справі №711/332/16-ц, на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча         О.В. Карпенко 

Судді          О.М. Новіков

Т.Л. Фетісова