Справа № 357/13461/25
3/357/70/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2026 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олександр Шовкопляс розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Київській області полк патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі батальйон № 1 відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - дані відсутні, 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокта Чеботарьової Ю.В. 

У С Т А Н О В И В:

Відповдно до протоколу про адміністративне правопорушення 07.08.2025 року о 08 год. 02 хв. по Трасі А/Д М-05 Київ-Одеса 78 км, водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку у найближчому медичному закладі у лікаря нарколога категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився про день, час, місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення смс повідомлення на номер телефону, який вказаний у матеріалах справи, що підтверджується довідкою про доставку смс повідомлення. Причини неявки суду не відомі. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 
В судовому засіданні захисник - адвокат Чеботарьова Ю.В. яка діяла в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просила справу розглядати без участі особи, щодо якої розглядається справа, оскільки позиція із останнім узгоджена.
Враховуючи відсутність імперативної заборони розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю за можливим здійснити розгляд справи без участі ОСОБА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 надіслав до суду письмові пояснення відповідно до, яких вину не визнав, суду пояснив, що спочатку він хотів пройти огляд на стан сп`яніння, проте під час розмови з працівником поліції, який сказав, йому що ОСОБА_1 може відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а в суді його можуть виправдати, але у його випадку краще відмовитися, бо якщо він вживав малу кількість ліків то результат все одно буде позитивний то нічого потім не доведе. Та вже під впливом працівника поліції на камеру оголосив відмову. Про наслідки відмови працівники поліції не повідомили. Просив провадження закрити. 
Захисник заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання посилалася на порушення працівниками поліції ст. 266 КУпАП України, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. 
Захисник суду пояснила, що згідно п. 5 розділу ІІ "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису" включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, відеофіксація події розпочалась з того, коли поліцейський та ОСОБА_1 вже були в процесі спілкування. Зауважила, що під час подальшого спілкування поліцейський, який мав здійснювати повну відеофіксацію, відійшов в той момент, коли інший поліцейський спілкувався з ОСОБА_1 , і ця розмова зафіксована не була у зв`язку із чим поліцейськими було грубо порушено порядок відеофіксації. Відзначила, що під час розмови ОСОБА_1 з працівником поліції відеофіксація не здійснювалась. Наголосила на тому, що у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що спочатку хотів погодитись на огляд, проте під час розмови з працівником поліції який його запевнив, що в даному випадку краще відмовитись і в суді потім в усьому розберуться, цим самим поліцейські здійснили на ОСОБА_1 психологічний тиск, що призвело до помилкової відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Крім того зауважила, що ОСОБА_1 було направлено на огляд в КНП БМР “Білоцерківська міська лікарня №4”, проте, в матеріалах справи міститься повідомлення від КНП БМР “Білоцерківська міська лікарня № 4”, у якому зазначається, що в даному медичному закладі огляди на стан наркотичного сп`яніння не проводяться. Акцентувала увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Крім того, просила суд не позбавляти права керування ОСОБА_1 , оскільки позбавлення права керування транспортним засобом на один рік фактично паралізує не тільки його особисту військову службу, але й решти військовослужбовців, оскільки останній буде позбавлений можливості виконувати безпосередні свої службові військові обов`язки. Просила закрити провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а у разі визнання ОСОБА_1 , винним в інкримінованому його діянні, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що він є поліцейським ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області рота 2 батальйон 2 суду пояснив, що 07.08.2025 року він перебував на чергуванні на Трасі А/Д М-05 Київ-Одеса 78 км, ним та його напарником ОСОБА_3 був зупинений транспортний засіб Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Після спілкуванням із ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку у найближчому медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився. Суду пояснив що його камера постійно була увімкнена, що в цей момент робив його напарник йому не відомо. Направлення виписували до КНП БМР “Білоцерківська міська лікарня №4”, оскільки це є найближчий медичний заклад. Транспортний засіб був зупинений оскільки водій під час руху не відмкнув ближне світло фар.
Суддя, дослідивши письмові докази ОСОБА_1 , заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокта Чеботарьової Ю.В. та пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляд визначається Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735) (далі по тексту Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008) (далі по тексту Порядок), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015) (надалі по тексту Інструкція 2).
Так, згідно з п. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В свою чергу, у відповідності до п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
З огляду на викладене, необхідно зазначити, що саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, має наслідки притягнення водія до адміністративної відповідальності, а саме складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху України, який ставиться в провину ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.
Отже, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає умисну форму вини.
В свою чергу, у відповідності до п. 8 Порядку та ст. 266 КУпАП, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Після перевірки документів оголошує, що у ОСОБА_1 вже існує ст. 130 КУпАП та потім перевіряє у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, але їх не оголошує відходить в сторону. Інший працівник поліції стоїть спілкується із ОСОБА_1 після чого знімає із себе боді-камерою та відходить у сторону Clip. 08 год 12 хв. про що ведуть розмову не відомо та відеозапис не фіксується. Потім працівник поліції перевіряє базу та підходить до ОСОБА_1 . Clip. 0 о 08 год. 18 хвилин та оголошує ознаки наркотичного сп`яніння та пропонує поїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, після чого ОСОБА_1 оголошує відмову від проходження огляду.
Суддя зазначає, що дане відео є фрагментарним, що не в повному обсязі відображають окремі дії та події, або ж взагалі не фіксують весь перебіг подій, відтак вони не можуть бути прийнятими до уваги як такі, що дозволяють зробити однозначний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Разом з тим, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів справи, вбачається, що підставою пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння слугувало встановлення поліцейським через судову владу, що ОСОБА_1 раніше притягувався до відповідальності.
Таки чином, враховуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, при яких водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, суддя зазначає, що працівник поліції не може свавільно звинувачувати будь-яку особу в тому, що вона перебуває в стані сп`яніння і таким чином надмірно втручатися в її особисте життя, вимагаючи проїхати до медичного закладу. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що у працівників поліції не було достатньо підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.
ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі Раманаускас проти Литви від 05.02.2008) .
Крім того, суддя не може взяти до уваги та вважати належним доказом направлення на огляд водія транспортного засобу, оскільки даний документ містить найменування закладу охорони здоров`я до якого направляли ОСОБА_1 КНП «Білоцерківська міська лікарня», а відповідно до листа КНП БМР «Білоцерківської міської лікарні 4» від 25.07.2025 вих. №375, який міститься у матеріалах справи, даний заклад не проводить огляд водіїв на стан наркотичного сп`яніння, так як відсутнє необхідне обладнання, що відповідає запереченням захисника Чеботарьовою Ю.В. щодо незаконного направлення ОСОБА_1 до медичного закладу, який не має права проводити огляд на стан наркотичного сп`яніння. 
З вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 не було направлено для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, а саме: до найближчого медичного закладу, який має право проводити огляд на стан наркотичного сп`яніння. 
Так, огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням зазначеного у ст. 266 КУпАП порядку вважається недійсним, і не є доказом по справі про адміністративне правопорушення.
Згідно положення ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.
Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Разом з тим при дослідженні наданих матеріалів судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення та у супровідній постанові не зазначено час їх складання, що є порушенням ст. 256 та 283 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності винуватості необхідно тлумачити на користь особи, яка притягається до відповідальності.
З урахуванням викладеного, оцінивши наведені вимоги законодавства і наявні докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, суддя дійшов висновку, що справу належить закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП .
Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Враховуючи, що на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не може бути накладене за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, судовий збір у провадженні за даною справою також не підлягає стягненню з останнього.
На підставі викладеного, керуючись статтями 130 ч. 1, 221, 245, 247, 266, 283, 284 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя	Олександр ШОВКОПЛЯС