Справа № 395/2396/25         Провадження № 2/395/134/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2026 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого – судді  Забуранного Р.А.
при секретарі   Таран С. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргородів порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулосяТовариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» зазначає, що 09.07.2024року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 145889 від 09.07.2024 року на суму 10586,00грн.
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 11392,97 грн., що складається з наступного: заборгованість по тілукредиту – 10589,00 гривень; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом – 2,97 гривень, заборгованість по комісії - 801,00 гривень.
10.10.2024 року Первісний Кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Позивач ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 10102024, згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 145889 від 09.07.2024 року. 
Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників №3 від 09.12.2024 року до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог №3 від 09.12.2024 до Договору Факторингу 1, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 145889 від 09.07.2024 року у розмірі 11392,97 гривень та судові витрати, витрати на професійну правничу допомогу.
06.01.2026 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона не погоджується з позовними вимогами та просить суд повністю відмовити у задоволенні позову ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», зменшити витрати на оплату правничої допомоги до 500, 00 грн. (у разі задоволення позову), справу розглядати без участі відповідача ОСОБА_1 
20.01.2026 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких він просив суд врахувати відповідь на відзив, стягнути з відповідача на користь ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 145889 від 09.07.2024 року у розмірі 11392,97 гривень та судові витрати, витрати на професійну правничу допомогу.
Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, проте зазначив в позовній заяві про те, що просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка повідомлена у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, проте у відзиві на позовну заяву просила справу розглядати без її участі.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що 09.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 145889 від 09.07.2024 року на суму 10586,00грн.
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 11392,97 грн., що складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту – 10589,00 гривень; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом – 2,97 гривень, заборгованість по комісії - 801,00 гривень.
На виконання умов Кредитного договору, 09.07.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 -ХХХХ-3928 Відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів.
10.10.2024 року Первісний Кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Позивач ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 10102024, згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 145889 від 09.07.2024 року. 
Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників №3 від 09.12.2024 року до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог №3 від 09.12.2024 до Договору Факторингу 1, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить – 11 392,97 грн., яка складається з: 10 589,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 2,97 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 801,00 грн. - заборгованість по комісії; 0,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 
Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період 09.12.2024 - 01.11.2020 року.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим.
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» в позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу складають 7000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат у справі, суду надано: скан-копію договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, скан-копію Додаткової угоди № 25770811745 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, скан-копію Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року.
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 7000 грн. є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4000 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України “Про судовий збір”, ст. ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 2422,40 гривні підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Керуючись ст.ст. 4, 137, 141, 265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за кредитним договором № 145889 від 09.07.2024 року у розмірі 11392 (одинадцять тисяч триста дев`яносто дві) гривні 97копійок, витрати на правничу професійну допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 2422(дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні40 копійок, а всього стягнути 17815 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень37 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя:      Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 18 лютого 2026 року.