Справа № 203/515/26
Провадження № 3/0203/251/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Центрального районного суду міста Дніпра Качаленко Г.В., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130, ст. 185 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

09.01.2026 року о 18:10 годині ОСОБА_1 знаходячись за адресою: м. Дніпро, проспект Олександра Поля,100 на неодноразові законні вимоги поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області капрала поліції Столярчука И.Є. залишитись на місці скоєння правопорушення та пред`явити документи не відреагував та почав тікати, чим вчинив злісну непокору законній вимозі чи розпорядженню поліцейського, скоїв правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
Він же, 09.01.2026 року о 18:40 годині в м. Дніпро по проспекту Олександра Поля, 100 керував транспортним засобом автомобілем марки «Dacia» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, про причини неявки не інформував. Судові виклики, направлені ОСОБА_1 за місцем проживання повернені на адресу суду з причин закінчення терміну зберігання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». 
ОСОБА_1 хоча і відмовився поставити свій підпис в протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАД № 665736 та серії ЕПР1 № 562854 від 09.01.2026, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте повинен був розуміти, що розгляд справи відбудеться та зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Тому враховуючи, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлена належним чином про розгляд справи, не вжила заходів для явки до суду, суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, тож з огляду на вказане, суд визнає причини неявки особи в судове засідання неповажними, тому справа розглядається за наявними матеріалами.
Дослідив матеріали справи, суд доходить наступного висновку.
Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Особливістю правозастосовної діяльності у судочинстві є те, що збирання та попереднє встановлення фактів здійснюється одними особами, а прийняття рішення по суті іншими. Незважаючи на те, чи така попередня діяльність має офіційний характер, орган правозастосування, перш ніж прийняти правове рішення, зобов`язаний оцінити її результати, переконатись в тому, що фактична ситуація, передбачена гіпотезою відповідної правової норми, мала місце. Суд, який здійснює судовий розгляд, не вправі обмежитись наданими фактами без їх власної оцінки.
Отже, судом проаналізовано представлені у справі докази, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 та ст.185 КУпАП зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 665736 від 09.01.2026 та серії ЕПР1 №562854 від 09.01.2026, рапорти поліцейських УПП ДПП в Дніпропетровській області від 09.01.2026. 
З матеріалів відеозапису, що є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №562854 від 09.01.2026 року, встановлено, що під час спілкування з працівниками поліції водій ОСОБА_1 зупинив автомобіль біля будинку та, вийшовши з нього, намагався зникнути з місця події. На законну вимогу поліцейських надати документи, що посвідчують особу, ОСОБА_1 тривалий час відмовлявся від їх надання та вчиняв повторні спроби втечі, внаслідок чого до нього було застосовано спеціальні засоби (кайданки) та повідомлено про затримання. Протягом спілкування з правоохоронцями ОСОБА_1 неодноразово заперечував факт керування транспортним засобом, водночас не заперечував факту вживання алкоголю. Через відмову ОСОБА_1 надати документи для встановлення особи, поліцейськими в присутності двох свідків було проведено огляд речей у його сумці. У зв`язку з наявністю ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager», на що останній надав згоду. Проте під час процедури тестування ОСОБА_1 свідомо імітував видих, втягуючи повітря в себе, що розцінюється поліцейськими як пасивна відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Після попередження про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 також відмовився від підпису в протоколі про отримання його копії.
Окремо, суд зосереджує увагу, що до поліцейських звернувся пересічний громадянин, який повідомив, що побачив водія, який приїхав на автомобілі в стані сп`яніння, чіплявся до перехожих.
Відтак, поліцейські, перебуваючи за іншим викликом щодо пожежі, відреагували на повідомлення щодо перебування водія в стані сп`яніння. 
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до положень п.1.3, п.1.9 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, а особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Суд зауважує, що особа, яка отримала право керування транспортним засобом, має необхідні теоретичні знання правил дорожнього руху та володіє практичними навичками управління джерелом підвищеної небезпеки.
Відтак, за висновками суду, з огляду на серйозність правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ставлення до подібних діянь пересічних громадян, різкого осуду суспільства, що знаходить широкого висвітлення в ЗМІ, інтернет ресурсах, громадських обговореннях, водій джерела підвищеної небезпеки має розуміти, що на нього покладається серйозна відповідальність та висуваються підвищені вимоги.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи докази в їх сукупності, з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП, доведена в повному обсязі, та його дії правильно кваліфіковано.
Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Отже, виходячи із змісту статті 33 КУпАП, беручи до уваги обставини скоєння цих правопорушень, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення з урахуванням ст.36 КУпАП, у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, як більш серйозного правопорушення, за яке передбачено стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде достатньою мірою відповідальності для досягнення мети адміністративного стягнення, що застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, такі іншими особами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Згідно ч.1 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Керуючись ст.ст. 36, 126, 130,185, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження адміністративний матеріал № 3/0203/251/2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП та адміністративний матеріал №3/0203/252/2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, та присвоїти об`єднаному матеріалу про адміністративне правопорушення №3/0203/251/2026 (ЄУН №203/515/26).
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп. на користь держави. 

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом 10 (десяти) днів з моменту її винесення. 
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, в разі оскарження - протягом трьох місяців з дня розгляду скарги.

Суддя Г.В. Качаленко