Справа № 420/34138/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської обласної прокуратури (далі – відповідач), в якому просить:
визнати протиправними дії Херсонської обласної прокуратури щодо виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 із розрахунку надбавки за вислугу років на рівні 2 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби замість 3 відсотків;
зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру перерахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у вигляді різниці між надбавкою за вислугу років, розрахованою із застосуванням коефіцієнта 3%, та фактично виплаченою надбавкою, розрахованою із застосуванням коефіцієнта 2%, за період з 01.01.2024 по 31.03.2025;
зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів згідно зі ст. 1-4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, розраховану на день фактичної виплати заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є державним службовцем Херсонської обласної прокуратури. До 31.12.2023 отримувала надбавку за вислугу років у розмірі 3% посадового окладу за кожен календарний рік стажу державної служби відповідно до ст. 52 Закону України від 10.12.2015 № 889-ІІІ «Про державну службу». З 01.01.2024 відповідач на підставі п. 12 Прикінцевих положень Закону № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та п. 13 Прикінцевих положень Закону № 4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» почав застосовувати знижений розмір надбавки у розмірі 2% посадового окладу за кожен календарний рік стажу, що суперечило чинному на той момент спеціальному законодавству. Стаж державної служби позивача, що впливає на розмір заробітної плати та відповідно, на суму, яку недоотримала: до липня 2024 року - 5 років, з липня 2024 року до липня 2025 року - 6 років. Позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок заробітної плати, однак, відповідач листом від 15.07.2025 відмовив у здійсненні перерахунку.
Вказані дії відповідача щодо виплати заробітної плати за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 із розрахунку надбавки за вислугу років на рівні 2 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою від 14.10.2025 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
16.10.2025 ОСОБА_1 (далі – заявник) звернулася до суду із заявою про повернення судового збору у сумі 1937,92 грн. 
Ухвалою суду від 22.10.2025 заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору задоволено.
Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачений судовий збір у сумі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп. відповідно до квитанції ID: 9768-2082-6499-6036 від 07.10.2025.
30.10.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.
Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що з 01.01.2024 в Україні запроваджено нову систему оплати праці державних службовців на основі класифікації посад. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» затверджено Схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році.
На виконання абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», 2 пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та з урахуванням роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 24 січня 2024 року №176, позивачу встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 2% посадового окладу за кожен календарний рік державної служби.
Таким чином, у 2024 році оплата праці державних службовців державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1409 з урахуванням пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».
Абзац 2 пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» не визнано неконституційним, тому підстави для незастосування його положень до питання оплати державних службовців у 2024 році відсутні.
У 2025 році (зокрема до 01.04.2025) оплата праці державних службовців державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, також здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1409 з урахуванням абз. 2 п. 2 ч. 13 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та Бюджетного кодексу України.
Другий абзац 2 пункту 13 частини розділу «Прикінцеві положення» Закону № 4059-IX не визнано неконституційним, тому підстави для незастосування його положень до питання оплати державних службовців у 2025 році відсутні.
Таким чином, дії обласної прокуратури не є протиправними у даному питанні, оскільки як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які затверджені у кошторисі на 2024, 2025 роки, у тому числі, і здійснює видатки на заробітну плату, включаючи премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах цих бюджетних асигнувань.
Щодо вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України № 2050-ІІІ «Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №?159, відповідач зазначає, що така вимога має похідний характер від основної про стягнення заборгованості із заробітної плати. Відтак, за відсутності підстав для задоволення основної вимоги, вимога про компенсацію втрати частини доходів також задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
30.10.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 29.10.2025) від представника відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховним Судом у зразковій справі № 240/7215/24.
03.11.2025 до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що справа №420/34138/25 не відповідає ознакам типової справи.
Ухвалою суду від 04.11.2025 клопотання Херсонської обласної прокуратури про зупинення провадження у справі № 420/34138/25 залишено без задоволення.
05.11.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 04.11.2025) ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про повернення помилково сплачено судового збору у сумі 1937,92 грн за реквізитами. 
Ухвалою суду від 07.11.2025 заяву ОСОБА_1 про повернення помилково сплачено судового збору повернуто заявнику.
Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення.
Рішення ухвалюється судом в межах строку розгляду справи з урахуванням строку перебування судді у щорічній основній відпустці та на лікарняному, а також з урахуванням періодів тривалої відсутності електроенергії в будівлі суду внаслідок ракетних обстрілів збройними угрупуваннями російської федерації та тривалості повітряних тривог, оголошених в м. Одесі.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є державним службовцем, головним спеціалістом відділу фінансування та бухгалтерського обліку Херсонської обласної прокуратури.
23.06.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила: 
перерахувати заробітну плату з 01.01.2024 із розрахунку вислуги років на рівні 3-х відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби та виплатити заборгованість, що утворилася;
у зв`язку з порушенням строків виплати, нарахувати та сплатити компенсацію, у відповідності із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
На заяву Херсонська обласна прокуратура листом від 15.07.2025 № 21-4655ВИХ-25 21-6630-25 повідомила, що заробітна плата головного спеціаліста відділу фінансування та бухгалтерського обліку Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_1 визначається відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УІІІ з урахуванням Законів України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-ІХ та «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-ІХ, а також постанов Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2025 році», зі змінами, та від 22.11.2024 № 1335 «Деякі питання оплати праці державних службовців органів сектору безпеки і оборони України, обласних та окружних прокуратур у 2024 році на період воєнного стану», що регулюють питання оплати праці державних службовців на період воєнного стану.
Будь-які бюджетні зобов`язання чи виплати здійснюються виключно в межах бюджетного призначення, визначеного законом про Державний бюджет на відповідний рік.
Зобов`язання роботодавця щодо своєчасного та належного нарахування оплати праці, зокрема надбавок, виконуються в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства та затверджених фондів оплати праці. Відтак підстави для здійснення перерахунку заробітної плати з 01.01.2024 та виплати компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» відсутні.
Вважаючи вказані дії відповідача щодо виплати заробітної плати за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 із розрахунку надбавки за вислугу років на рівні 2 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби замість 3 відсотків протиправними, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, Законом України “Про державну службу” та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. 
Частиною 1 статті 50 Закону України «Про державну службу» визначено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Згідно з частиною 1 статті 46 Закону України «Про державну службу» стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Відповідно до частини 2 статті 50 Закону України “Про державну службу” заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 6) премії (у разі встановлення).
Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України “Про державну службу” надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
У той же час, 09.11.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Державний бюджет на 2024 рік», яким у пункті 12 розділу “Прикінцеві положення” визначено, що у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Таким чином, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» запроваджено норму, яка суперечить нормі ч. 1 ст. 52 Закону України «Про державну службу», а саме зменшує максимальну межу розміру надбавки за вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, та зменшує розмір самої надбавки з 3 до 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби.
Норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, однак вони явно суперечать одна одній. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.
У справах «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та «Серков проти України» (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що при існуванні загального і спеціального нормативно-правового акту перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.
За умов спірних правовідносин, спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про державну службу», а не закон про затвердження бюджету України на відповідний рік.
У Рішенні від 28.08.2020 №10-р/2020 Конституційний Суд України вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна Законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання не допускається.
Отже, спосіб, у який законодавець реалізував реформу оплати праці державних службовців, утворив протиріччя у законодавстві (унаслідок існування двох законів, які по-різному регулюють одні й ті самі відносини) і призвів до фактичного обмеження передбаченого в Законі №889-VIII розміру надбавки за вислугу років державним службовцям, що, виходячи з указаних рішень Конституційного суду України, суперечить Конституції України.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (Другий Сенат) від 18.06.2020 № 5-р(ІІ)/2020 особливу роль у системі інституційного забезпечення «верховенства права» (правовладдя) відведено судовій владі загалом, а зокрема - конституційному й адміністративному видам судочинства. Саме ці два види судочинства покликані забезпечувати узгоджений характер усієї юридичної системи в умовах співіснування суперечливих норм, завдяки чому досягається дієвість верховенства права (правовладдя), тобто його ефективність. Принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Досліджуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що Закон про Державний бюджет України - це закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду, тобто є загальним законом (lех generalis). Відповідно до статті 150 Закону № 1402-VIII оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих судів регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених Законом № 1402. Законом, що визначає правовий статус державного службовця та регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, є Закон № 889-VIII (lex specialis).
Таким чином, у спірних правовідносинах Закон №889-VIII, хоча і був прийнятий раніше за Закон №3460-IX, є спеціальним законом.
Сформульовані Конституційним Судом України загальноправові принципи подолання колізій між нормативно-правовими актами однакової юридичної сили закріплено і в Законі України «Про правотворчу діяльність» від 24.08.2023 №3354-IX, який набрав чинності 20.09.2023, але буде введено в дію через один рік з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні, статтею 66 якого передбачено, що у разі виявлення колізії між нормативно-правовими актами рівної юридичної сили пріоритет у застосуванні мають:
1) норми, що містяться в нормативно-правових актах спеціального законодавства України (крім випадку, визначеного частиною другою цієї статті);
2) норми, що містяться у нормативно-правових актах, що вступили в дію пізніше.
Ураховуючи, що після 01.01.2024 норми спеціального Закону №889-VIII не зазнали змін в частині порядку обчислення надбавки за вислугу років, а Закон №3460-IX, виходячи з його мети, не може зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин, нарахування державним службовцям у 2024 році надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог статті 52 Закону №889-VIII - на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Як установлено судом, виходячи з передбаченого у статті 52 Закону №889-VIII порядку нарахування надбавки за вислугу років її місячний розмір у 2024 році мав становити 3 відсотки посадового окладу.
Беручи до уваги, що у 2024 році виплата позивачу надбавки за вислугу років була протиправно обмежена внаслідок застосування до спірних правовідносин абзацу 2 пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, суд дійшов висновку, що дії Херсонської обласної прокуратури щодо виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 із розрахунку надбавки за вислугу років на рівні 2 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби замість 3 відсотків є протиправними.
Належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Херсонської обласної прокуратури перерахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у вигляді різниці між надбавкою за вислугу років, розрахованою із застосуванням коефіцієнта 3%, та фактично виплаченою надбавкою, розрахованою із застосуванням коефіцієнта 2%, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Також суд зазначає, що дію частини першої статті 52 зупинено на 2025 рік в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям державних органів, які здійснюють оплату праці на основі класифікації посад, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024.
Пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-ІХ встановлено, що у 2025 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, з урахуванням класифікації посад, проведеної у 2024 році, крім державних органів, зазначених у пунктах 16 та 17 цього розділу та частині сьомій статті 50 Закону України «Про державну службу».
Пункт 13 передбачає, що в 2025 році оплата праці державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з:
1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України;
2) варіативної заробітної плати - премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.
Норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Водночас, судом встановлено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впровадження єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад» №4282-IX від 11.03.2025, який набув чинності 01.04.2025 року, статтю 52 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII викладено в новій редакції, а саме:
« 1. Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотки посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
2. Розмір надбавки за ранг державного службовця визначається Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби.
3. Компенсація у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, встановлюється в розмірі та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
4. Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).
5. Розмір місячної або квартальної премії, премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «A», встановлюється у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
6. Фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці».
Тобто, з моменту набуття чинності вищевказаним законом, регулювання оплати праці державних службовців вже не має розбіжностей.
З урахуванням наведеного, суд констатує, що у цьому випадку застосуванню підлягає норма спеціального нормативно-правового акта, а саме - статті 52 Закону України «Про державну службу», а не норми розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», яким звужується обсяг прав та гарантій державних службовців, визначених законодавством.
Тому суд виснує, що відповідач порушив право позивача на належний рівень оплати праці державних службовців, гарантований статтями 46, 50 та 52 Закону України «Про державну службу» у частині права отримання надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, виходячи з передбаченого у статті 52 Закону №889-VIII порядку нарахування надбавки за вислугу років, розмір такої надбавки має бути у розмірі 3 відсотків посадового окладу.
Беручи до уваги, що в 2025 році виплата позивачу надбавки за вислугу років була протиправно обмежена внаслідок застосування до спірних правовідносин пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 4059-ІХ, суд доходить висновку, що дії Херсонської обласної прокуратури щодо виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.01.2025 по 31.03.2025 із розрахунку надбавки за вислугу років на рівні 2 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби замість 3 відсотків є протиправними.
Належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Херсонської обласної прокуратури перерахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у вигляді різниці між надбавкою за вислугу років, розрахованою із застосуванням коефіцієнта 3%, та фактично виплаченою надбавкою, розрахованою із застосуванням коефіцієнта 2%, за період з 01.01.2025 по 31.03.2025.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Херсонської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів згідно зі ст. 1-4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, розраховану на день фактичної виплати заборгованості, суд зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 № 159.
Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що основною умовою для виплати людині компенсації, передбаченої Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.
З іншого боку, законодавець пов`язав виплату компенсації із виплатою заборгованості по доходу, тобто і компенсація, і заборгованість по доходу провадиться в одному місяці.
Проте, відповідачем не здійснено виплату спірної заборгованості позивачу, а тому позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають, так як суд не може надавати правову оцінку майбутньому та лише можливому порушенню прав позивача у цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Херсонської обласної прокуратури щодо виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 із розрахунку надбавки за вислугу років на рівні 2 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби замість 3 відсотків.
Зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру (73025, м. Херсон, вул. Михайлівська, 33, код ЄДРПОУ 04851120) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість із заробітної плати у вигляді різниці між надбавкою за вислугу років, розрахованою із застосуванням коефіцієнта 3%, та фактично виплаченою надбавкою, розрахованою із застосуванням коефіцієнта 2%, за період з 01.01.2024 по 31.03.2025.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний