Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року Справа№200/1591/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, - 

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про:
визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 25 лютого 2026 року № 057150014710 про відмову в призначенні пенсії;
зобов`язання відповідача призначити позивачеві з 20 серпня 2025 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 із зарахуванням до загального (страхового) стажу періоду навчання з 01 вересня 1990 року по 01 липня 1993 року, а також до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 04 жовтня 1993 року по 20 грудня 2010 року згідно з довідкою від 10 лютого 2026 року № 57 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. 
Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з тим, що на момент звернення позивач не досягла 55 років. Позивач вважає, що вказане рішення відповідача є протиправним, оскільки відмова винесена без врахування висновків Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач правом для надання відзиву в установлений судом строк не скористався, ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана адресатом 11 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд».
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.
17 лютого 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
На час звернення особа досягла 50 років.
Позивач має право на призначення пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, на підставі пункту 14-6.2. розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як особа, яка проживала на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України (м. Маріуполь). 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 25 лютого 2026 року № 057150014710 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на дату звернення позивач не досягла 55-річного віку та у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. 
За змістом оскаржуваного рішення страховий стаж становить 28 років 06 місяців 2 дні; пільговий стаж за Списком № 2 - 07 років 7 місяців 4 дні. 
До страхового стажу не зараховано період навчання згідно з дипломом від 25 червня 1993 року НОМЕР_1 , оскільки в документі не зазначено повну дату закінчення навчання, відсутній підпис голови екзаменаційної комісії; крім того, не взята до уваги довідка від 27 вересня 1993 року № 92 у зв`язку з відсутністю підстави видачі. 
До пільгового стажу не зараховано період роботи з 04 жовтня 1993 року по 20 грудня 2010 року згідно з довідкою ПРАТ «МК «Азовсталь» від 10 лютого 2026 року № 57, оскільки підставою видачі зазначені дані в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємства. 
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Абзацом 1 пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Наведені норми кореспондуються з приписами абзаців 1, 2, 13 пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції Закону від 02 березня 2015 року № 213-VIII.
Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 статтю 13 Закону № 1788-ХІІ визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).
Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, згідно з яким застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: […]
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. […]».
Отже, на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії Закон № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в Рішенні Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року).
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.
Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20.
Судом встановлено, що на момент звернення із заявою від 17 лютого 2026 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 позивач досягла 50-річного віку.
Таким чином, доводи відповідача про недосягнення позивачем пенсійного віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є помилковими.
Спірним є також питання наявності у позивача необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 2.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. […].
Записами трудової книжки встановлено, що 04 жовтня 1993 року позивача прийнято на посаду сортувальника-здавальника металу до конверторного цеху, 01 листопада 2021 року - переведено у конверторному цеху на посаду сортувальника-здавальника металу (облік). Інші записи трудова книжка не містить.
За довідкою ПРАТ «МК «Азовсталь» від 27 листопада 2025 року, а також за витягами з наказів від 15 червня 2022 року № 141, від 27 листопада 2025 року № 135 позивач працювала на посаді сортувальника-здавальника металу по обліку до звільнення - 27 листопада 2025 року (з 16 червня 2022 року призупинено дію трудового договору). 
Позивачем визначено спірним період з 04 жовтня 1993 року по 20 грудня 2010 року, що не був зарахований відповідачем. 
Позивачем надано докази проведення атестації робочих місць у 1994 році, у 1999 році, у 2001 році, у 2006 році за посадами, що займала особа, для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 розділу III підрозділу 2а код 2040200а-1753а, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, за Списком № 2 розділу III підрозділу 2а код 3.2а-3, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36. 
Відповідно до форми ОК-5 визначено пільговими за кодом ЗП3013Б1 (працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці […]) наступні періоди: з 01 листопада 2001 року по 10 червня 2004 року, з 01 січня 2006 року по 20 грудня 2010 року.
Формою ОК-5 не весь період визначено як пільговий, оскільки з 01 січня 1999 року по 28 лютого 1999 року, з 01 січня 2000 року по 30 червня 2000 року, з 11 червня 2004 року по 31 грудня 2004 року особа перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3 років (код ЗП3056Ж1), а також формою відображена робота за посадою неповний день або на іншій посаді. 
На підтвердження пільгового характеру праці позивачем надано довідку ПРАТ «МК «Азовсталь» від 10 лютого 2026 року № 57, якою період роботи з 04 жовтня 1993 року по 20 грудня 2010 року визначено пільговим. 
Суд погоджується з висновками відповідача, що така довідка не підлягає врахуванню, оскільки видана не на підставі первинних документів, а лише на підставі відомостей з інформаційних систем, а отже фактично не має самостійної доказової цінності. 
З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо протиправності незарахування до пільгового стажу за Списком 2 періодів роботи з 01 листопада 2001 року по 10 червня 2004 року, з 01 січня 2006 року по 20 грудня 2010 року на підставі відомостей трудової книжки та форми ОК-5. 
З урахуванням вказаних періодів пільговий стаж позивача становить більше 10 років на зазначених роботах. 
Спірним є також питання зарахування до страхового стажу періоду навчання.
Записами трудової книжки та диплома від 25 червня 1993 року серії НОМЕР_1 встановлено, що позивач навчалася в ПТУ № 13 м. Маріуполя з 01 вересня 1990 року по 1993 рік. У зв`язку з тим, що в документах не зазначено повну дату закінчення навчання, позивачем до заяви про призначення пенсії додано довідку від 27 вересня 1993 року № 92, видану вказаним училищем, за якою період навчання становить з 01 вересня 1990 року по 01 липня 1993 року. 
Доводи відповідача про неврахування цієї довідки у зв`язку з відсутністю позначення в ній підстави видачі суд вважає помилковими, оскільки сам по собі факт відсутності у довідці посилання на конкретні накази чи інші первинні документи не свідчить про недостовірність зазначених у ній відомостей, а постанова Кабінету Міністрів України від 18 серпня 1993 року № 637 не встановлює обов`язкової вимоги щодо зазначення в такій довідці реквізитів усіх документів, на підставі яких вона сформована. 
На підставі пункту «д» частини третьої статті 56 Закон № 1788-XII до страхового стажу підлягає зарахуванню період навчання в училищі з 01 вересня 1990 року по 01 липня 1993 року згідно з довідкою від 27 вересня 1993 року № 92. 
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до речення 1 частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, - 

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 25 лютого 2026 року № 057150014710 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ: 21366538, місцезнаходження: вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) з 20 серпня 2025 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1990 року по 01 липня 1993 року, а також до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 01 листопада 2001 року по 10 червня 2004 року, з 01 січня 2006 року по 20 грудня 2010 року.
В іншій частині позову відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ: 21366538, місцезнаходження: вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 500 (п`ятсот) грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 31 березня 2026 року. 

Суддя Ю.М. Льговська