ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

12 березня 2026 року	Справа №160/33878/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.09.2025 № 047150031912 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з 21.02.2025 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1- р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), врахувавши періоди трудової діяльності: до страхового стажу - з 26.08.1991 по 30.12.1993; до пільгового стажу за Списком № 2 - з 18.10.2000 по 29.11.2013.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.09.2025 позивачка через вебпортал електронних послуг повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянув Відділ призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.09.2025 №047150031912. Підставою для відмови у призначенні пенсії стало те, що у Позивачки відсутній необхідний пільговий стаж, передбачений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що ОСОБА_1 02.09.2025 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2. Рішенням про відмову у призначенні пенсії Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.09.2025 №047150031912 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого підпункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно наданих до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до страхового стажу позивачу не зараховано період роботи з 26.08.1991р. по 30.12.1993р. згідно з трудовою книжкою від 26.08.1991р. серії НОМЕР_1 , оскільки порушено п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993р. № 58 та затвердженої Міністерством юстиції України 17 серпня 1993р. за №110, а саме: назва підприємства при прийнятті не відповідає назві підприємства на печатці, якою засвідчено запис про звільнення з роботи та відсутня підпис відповідальної особи, для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 18.10.2000р. по 29.11.2013р. згідно пільгової довідки №09/86 від 04.04.2016р. оскільки довідка не відповідають вимогам додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а саме відсутній підпис головного бухгалтера керівника підприємства, також в довідці не зазначено підсумок пільгового стажу. Отже, як вбачається з вище викладеного, позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого підпункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.09.2025 № 047150031912 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.
Ухвалою суду від 02.02.2026 року продовжено строк розгляду справи на 60 днів.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
02.09.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Розгляд документів та винесення рішення про призначення пенсії/відмову в призначенні пенсії здійснюється за принципом екстериторіальності шляхом автоматизованого розподілу до структурного підрозділу органу, що призначає пенсію.
Заява позивача за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управління ПФУ в Харківській області.
Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.09.2025 №047150031912 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого підпункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, в рішенні від 10.09.2025 №047150031912 зазначено зокрема наступне.
Вік заявниці 56 років 08 місяців 19 днів.
Страховий стаж заявниці з урахуванням кратності 27 років 11 місяців 5 днів.
Згідно наданих до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до страхового стажу позивачу не зараховано період роботи з 26.08.1991р. по 30.12.1993р. згідно з трудовою книжкою від 26.08.1991р. серії НОМЕР_1 , оскільки порушено п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993р. № 58 та затвердженої Міністерством юстиції України 17 серпня 1993р. за №110 , а саме: назва підприємства при прийнятті не відповідає назві підприємства на печатці, якою засвідчено запис про звільнення з роботи та відсутня підпис відповідальної особи, для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку.
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 18.10.2000р. по 29.11.2013р. згідно пільгової довідки №09/86 від 04.04.2016р. оскільки довідка не відповідають вимогам додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а саме відсутній підпис головного бухгалтера керівника підприємства, також в довідці не зазначено підсумок пільгового стажу.
Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсі та із не зарахуванням до страхового та пільгового стажу періодів роботи, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року №1058-IV.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 26.08.1991 у спірні періоди працювала:
- запис №1 від 26.08.1991 про прийняття на посаду кухаря IV розряду їдальні, на підставі наказу від 22.08.1991 № 2-133;
- запис №2 від 01.03.1993 про переведення на посаду кухаря IV розряду їдальні № 2 ЗК ПОП «Енергетик» у зв`язку з реорганізацією ВРС Криворізької ДРЕС, на підставі наказу від 01.03.1993 № 1-к;
- запис №3 від 30.12.1993 про звільнення у зв`язку з реорганізацією ЗК ПОП «Енергетик» у Криворізьку ДРЕС, на підставі наказу від 30.12.1993 № 108-к.
- запис №13 від 18.10.2000 про прийняття на посаду ізолювальника з термоізоляції 3 розряду у Зеленодольський цех Структурного підрозділу «ДНІПРОЕНЕРГОСПЕЦРЕМОНТ» Відкритого акціонерного товариства «ДНІПРОЕНЕРГО», на підставі наказу від 18.10.2000 № 328-к;
- проведена атестація робочих місць по умовах праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, на підставі наказу від 14.06.2000 № 55;
- запис №14 від 01.06.2009 про створення з 01.06.2009 Відокремленого структурного підрозділу «Дніпроенергосервіс» на базі структурних підрозділів ВАТ «Дніпроенерго», «Дніпроенергоналадка», «Дніпроенергоремонт», «Дніпроенергоспецремонт», на підставі наказу від 26.02.2009 № 39;
- запис №15 від 01.06.2009 про переведення на посаду ізолювальника з термоізоляції 4 (четвертого) розряду Зеленодольської виробничої дільниці, на підставі наказу від 01.06.2009 № 560-к;
- запис №16 про зміну з 20.04.2011 найменування Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго» на Публічне акціонерне товариство «Дніпроенерго», на підставі рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Дніпроенерго» від 15.04.2011;
- запис №17 про встановлення права на пільгову пенсію за Списком № 2 за результатами атестації робочих місць за умовами праці, на підставі наказу від 18.07.2011 № 234;
- запис №18 про зміну назви Зеленодольська виробнича дільниця на Зеленодольський цех, у зв`язку зі зміною в організації структури управління СП «Дніпроенергосервіс» ПАТ «Дніпроенерго», на підставі наказу від 03.11.2011 № 346;
- запис №19 від 01.01.2012 про реорганізацію Структурного підрозділу «Дніпроенергосервіс» у Відокремлений підрозділ «Дніпроенергосервіс» у зв`язку зі зміною в організаційній структурі ПАТ «Дніпроенерго», на підставі наказу від 27.12.2011 № 420;
- запис №20 про зміну з 10.04.2012 найменування Публічного акціонерного товариства «Дніпроенерго» на Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго», на підставі рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Дніпроенерго» від 10.04.2012;
- запис №21 від 26.04.2012 про зміну найменування – Відокремлений підрозділ «ДНІПРОЕНЕРГОСЕРВІС» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», на підставі рішення наглядової ради ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 13.04.2012;
- запис №22 від 29.11.2013 про звільнення за переведенням у ТОВ «ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС», відповідно до пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України, на підставі наказу від 27.11.2013 № 1002-к.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості.
Згідно оскаржуваного рішення, відповідачем позивачу не зараховано період роботи з 26.08.1991р. по 30.12.1993р. згідно з трудовою книжкою від 26.08.1991р. серії НОМЕР_1 , оскільки порушено п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993р. № 58 та затвердженої Міністерством юстиції України 17 серпня 1993р. за №110 , а саме: назва підприємства при прийнятті не відповідає назві підприємства на печатці, якою засвідчено запис про звільнення з роботи та відсутня підпис відповідальної особи, для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку.
З приводу цього суд зазначає наступне.
У період внесення записів про періоди роботи позивача, не зараховані відповідачем, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).
Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників видно, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.
Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.
Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
З аналізу наведених норм судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, неможливість пенсійного органу ідентифікувати назву підприємства на печатці, що засвідчує запис про звільнення не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.
Суд зазначає, що незарахування спірного періоду роботи до страхового стажу суперечитиме принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
У цьому випадку суд звертає увагу, що записи про трудову діяльність в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим не зазначення відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: зайнятість повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, Найменування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України або їх номери, куди включаються ці періоди роботи, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
Відтак, період роботи позивача з 26.08.1991 по 30.12.1993 має бути зараховано до страхового стажу згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 26.08.1991.
Щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 18.10.2000 по 29.11.2013.
Згідно оскаржуваного рішення, відповідачем не зараховано до пільгового стажу період роботи з 18.10.2000р. по 29.11.2013р. згідно пільгової довідки №09/86 від 04.04.2016р. оскільки довідка не відповідають вимогам додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а саме відсутній підпис головного бухгалтера керівника підприємства, також в довідці не зазначено підсумок пільгового стажу.
Підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім, досягнення відповідного віку, наявність потрібного стажу, наявність професії та виробництва в зазначених списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 № 442 (далі - Порядок № 442), за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах повний робочий день. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Записами трудової книжки підтверджується те, що у спірні періоди позивач працював повний робочий день на роботі, яка дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, окрім того, наявні записи щодо проведення атестації робочого місця.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що Пенсійним фондом було протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період з 18.10.2000р. по 29.11.2013р. до пільгового стажу роботи за Списком №2 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 26.08.1991., у зв`язку з чим, вказані періоди мали бути зараховані до пільгового стажу позивача при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Враховуючи сукупність наведених обставин, суд доходить висновку про безпідставність висновків відповідача про не зарахування до страхового та пільгового стажу за Списком №2 спірні періоди роботи, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.09.2025 № 047150031912 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з 21.02.2025 пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Окрім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria № 30985/96).
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 02.09.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовної заяви.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, на користь позивача сплачену ним суму судового збору у розмірі 484,48 грн.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, 61022, Україна, Харківська обл., місто Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 ПІД`ЇЗД, 2 ПОВЕРХ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.09.2025 № 047150031912 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 26.08.1991 по 30.12.1993 та до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 18.10.2000 по 29.11.2013 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 26.08.1991. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, 61022, Україна, Харківська обл., місто Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 ПІД`ЇЗД, 2 ПОВЕРХ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 484,48 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова