Справа №522/13225/22
Провадження №1-кп/522/1383/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого   – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №12022163520000309, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2023 року, на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, який працює на посаді шаурміста у закладі громадського харчування «Даш Лаваш», та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого за ч.4 ст.186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
- 20.10.2022 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,     - 12.12.2024 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України за сукупністю вироків, на підставі ч.1 ст.71 КК України, із частковим приєднанням невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року до позбавлення волі на строк 7 років 1 день,
- обвинуваченого за ч.4 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів     - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
головних спеціалістів 
територіального відділу 
служби у справах дітей 
Одеської міської ради - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
законного представника 
неповнолітнього 
обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_10 ,
законного представника 
неповнолітнього 
обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_11 ,
захисника обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
адвоката - ОСОБА_12 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , суд

В С Т А Н О В И В:
30.06.2022 року неповнолітні ОСОБА_4 , 2008 року народження, ОСОБА_3 , 2006 року народження, разом із особою чоловічої статі, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження (далі невстановлена особа N?3), за невстановлених слідством обставин отримали дані про те, що громадянин ОСОБА_13 , який користувався телефоном НОМЕР_1 може продати наркотичну речовину – канабіс, вступили в попередню змову на відкрите заволодіння наявного при ньому цінного майна та наркотичної речовини, вважаючи, що за таких обставин потерпілий побоїться звернутись з відповідною заявою про вчинення стосовно нього злочину до правоохоронних органів. При цьому зазначені особи попередньо погодили необхідність застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров?я потерпілого, а саме необхідності нанесення ударів руками та ногами по голові, тулубу та кінцівкам з метою подолання опору потерпілого та отримання можливості обшукати його з метою виявлення наркотичної речовини, грошей та інших цінних речей. При цьому зазначені особи попередньо погодили, що для полегшення подолання опору потерпілого під час завдання йому тілесних ушкоджень та завдання більш болісних за наслідками ударів, ОСОБА_3 візьме з собою пластиковий кастет.
Також зазначеним особам було достовірно відомо, що на території України впроваджено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_14 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року N?64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022 року N2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 року N?133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року N? 2119-IX, та від 18.04.2022 року N?259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року N? 2212-IX, та від 17.05.2022 року N?341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 року N? 2263-IX), а також посилено кримінальну відповідальність за вчинення корисливих злочинів проти власності відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» N? 2117-IX від 03.03.2022 року.
З метою забезпечення умов для вчинення пограбування, ОСОБА_3 
протягом 30.06.2021 року, та 01.07.2022 року неодноразово телефонував з належного йому
мобільного телефону НОМЕР_2 на мобільний телефон ОСОБА_13 з номером НОМЕР_1 , та домовились про зустріч з метою придбання у нього наркотичної речовини канабісу.
В обумовлений із ОСОБА_13 по телефону час, а саме 01.07.2022 року
приблизно о 13 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та невстановлена особа N?3, діючи згідно попередньо ними погодженого зазначеного плану, прибули на ріг вулиць Садової, та Дворянської, у м. Одесі, де вони домовились зустрітись із ОСОБА_13 під приводом, начебто, придбання у нього наркотичної речовини. 
Однак під час зустрічі з ОСОБА_13 він повідомив зазначених осіб про відсутність наркотичної речовини у зв?язку з чим вони вирішили знайти привід, щоб пройти разом з ним в більш малолюдне місце, де відповідно до попередньо погодженого ними плану заволодіти грошима, та цінним майном, яке було у ОСОБА_13 при собі. За пропозицією ОСОБА_13 пройти в інше місце для пошуку наркотичної речовини, вказані особи спільно направились від зазначеної адресу в напрямку вулиці Коблевської, у м. Одесі, очікуючи на малолюдне місце, та слушну нагоду для безпечного вчинити пограбування.
Проходячи о 13 годині 53 хвилині 1.07.2022 року повз будинок N?11, по вулиці Коблевській, у м. Одесі, користуючись відсутністю на вулиці людей, ОСОБА_3 вирішив розпочати пограбування. З цією метою він надів на праву руку заздалегідь заготовлений пластмасовий кастет, та раптово для цього потерпілого, діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно з заздалегідь погодженого спільниками плану, із корисливих мотивів, та переслідуючи ціль особистого збагачення, підбіг зі спини ОСОБА_13 , та наніс йому сильний удар правою рукою по голові, давши тим самим сигнал ОСОБА_4 , та особі чоловічої статі, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, до початку спільних дій.
Користуючись раптовістю нападу, ОСОБА_3 обхопив цього потерпілого руками за тулуб, та використовуючи прийом спортивної боротьби повалив його землю. В цей час ОСОБА_4 , та невстановлена особа N?3, діючи згідно із погодженого ним плану, також підбігли до потерпілого ОСОБА_15 , який лежав на землі, та з метою подолання його опору, та отримання доступу до наявного при ньому майна, та можливості його обшукати, діючи спільно та за попередньою змовою групою осіб також почали також наносити йому численні удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівкам потерпілому, тобто застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров?я цього потерпілого.
Внаслідок зазначених дій грабіжників у потерпілого ОСОБА_13 випав на землю належний йому мобільний телефон моделі «Ксіомі редмі 9» в корпусі чорного кольору, імеі: 1) НОМЕР_3 , 2) НОМЕР_4 вартістю 3499 грн. 88 коп., який був у нього в руці.

Зазначений факт помітила невстановлена особа N?3, яка діючи з корисливих мотивів згідно з попередньо узгодженого спільниками планом, підняла зазначений мобільний телефон з землі та, в подальшому, утримував при собі, продовжуючи наносити потерпілому удари ногами разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_16 по різним частинам тіла, тулубу та кінцівкам.
Однак потерпілий ОСОБА_13 незважаючи на застосоване до нього описане насильство піднявся на ноги, намагаючись втекти, утримуючи при собі напоясну сумку з грошима та іншими цінними речами, однак зазначені особи, використовуючи чисельну перевагу та фізичну силу, не дали йому можливості втекти, та продовжили спільно наносити йому чисельні удари руками та ногами по голові тулубу та кінцівкам, і знову повалили його на землю, продовжили його спільне побиття, намагаючись таким чином подолати опір потерпілого, та отримати доступ до грошей та цінних речей, які були в поясній сумці потерпілого яку він продовжував прижимати до свого тіла, захищаючись від ударів, що йому наносились. Однак зазначені дії грабіжників помітили випадкові громадяни які своїми голосними окриками порушили плани грабіжників на швидке та безпечне заволодіння майном потерпілого, а також відвернули їх увагу внаслідок чого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та особа N?3 втратили раптовість, та інтенсивність своїх дій, через що, вони з метою уникнення можливого затримання вимушено вирішили припинити подальші дії з метою заволодіння майном потерпілого, та покинути місце пограбування разом з мобільним телефоном потерпілого.
Зазначеними спільними навмисними діями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та невстановлена особа N? 3 завдали цьому потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця верхнього повіка правого ока, синця та садно лівої вушної раковини, синець лівої завушної ділянки, садно потиличної ділянки, синець правого плеча, садна правої кисті (2) та в ділянці лівого колінного суглоба (2) які згідно з п.п.2.3.5. в 4.6 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Відкрито заволодівши зазначеним чужим майном, та завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму на суму 3499 грн. 88 коп., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та невстановлена особа N?3 покинули місце пограбування, розпорядилася на власний розсуд, згідно з спільних домовленостей, продавши зазначений телефон за невстановлених слідством обставин, та розподіливши отримані від продажу гроші між собою.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений в період воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений в період воєнного стану. 
У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3  щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті.
У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_4  щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті.
До судового засідання потерпілий ОСОБА_13 не з`явився, письмово просив проводити судовий розгляд без його присутності.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні у повному обсязі не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3  у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4  у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений в період воєнного стану.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений в період воєнного стану.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3  покарання, суд враховує його особу, що він позитивно характеризується за місцем роботи, та навчання, та обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4  покарання, суд враховує його особу, що він позитивно характеризується за місцем навчання, та обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що він раніше не судимий, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3  відсутні.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4  відсутні.
У п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК обставин суди відповідно до ч.1 ст.103 КК мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.
У п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого. Висновок суду про необхідність застосування до неповнолітнього позбавлення волі, якщо санкцією статті, за якою він засуджується, передбачені й інші види покарань, повинен бути мотивованим у вироку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, та вважає необхідним врахувати висновок ДУ «Центр пробації в Одеській області» сектора ювенальної пробації м. Одеси за вх.№108910/25 від 30.12.2025 року, відповідно до якого у зв`язку із дослідженням інформації, що характеризує особу, умови її життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважав доцільним, крім обов?яків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 додаткові обов`язки, передбачені частиною 3 статті 76 КК України.
Суд приходить до висновку про можливість застосування ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, із урахуванням його особи, який позитивно характеризується за місцем роботи, та навчання, наявності вище зазначених чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого указаним обвинуваченим кримінального правопорушення, із урахуванням того, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що він раніше не судимий, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутності обставин, що обтяжують покарання.
Суд вважає, що вище зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та відповідно до ст.69 КК України надають суду повноваження призначити цьому обвинуваченому основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статі ч.4 ст.186 КК України.
Зазначений висновок суду збігається із правовою позицією Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, згідно до постанови від 30.06.2020 року справа №724/1535/19, провадження № 51-639 км 20.
Із урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , ступеня тяжкості кримінального правопорушення, враховуючи досудову доповідь органу пробації, наявність вище зазначених чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75, 104 КК України, та звільнити цього обвинуваченого від відбування основного покарання, із випробуванням, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, та покласти на нього додаткові обов`язки, передбачені п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.
На підставі вище указаного, суд вважає, що такий вид покарання буде достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч.1 цієї статті. На підставі зазначеного, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання, по зазначеному вироку суду, строк його перебування під вартою з 21.09.2022 року до 22.09.2022 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
У зв`язку із тим, що у обвинуваченого ОСОБА_3 є батьки, суд вважає, що відсутні законні підстави для призначення указаному неповнолітньому обвинуваченому громадського вихователя.
Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому  ОСОБА_3 не обирати.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд вважає необхідним врахувати висновок ДУ «Центр пробації в Одеській області» сектора ювенальної пробації м. Одеси від 24.12.2025 року, відповідно до якого, дослідивши інформацію, що характеризує особу, умови її життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, представник органу пробації вважав необхідним залишити на розсуд суду висновок щодо можливості виправлення указаного обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі. 
З урахуванням особи обвинуваченого  ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що він неодноразово був засуджений, не став на шлях виправлення, суд вважає, що застосування до нього більш м`якого покарання не сприятиме його виправленню, тому йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. 

Так як після постановлення вироку 12.12.2024 року Суворовським районним судом м. Одеси, згідно до якого ОСОБА_4  було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України, із частковим приєднанням невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року, було встановлено, що указаний засуджений обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення 30.06.2022 року, 1.07.2022 року вчиненого до постановлення попереднього вироку, тому є підстави для застосування вимог ч.4 ст.70 КК України.
При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд вважає, що необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, призначивши йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, із урахуванням виду та розміру покарання призначеного вироком Суворівського районного суду м. Одеси від 12.12.2024 року,застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, із призначенням остаточного виду та розміру покарання.

На підставі вимог ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч.1 цієї статті. На підставі зазначеного, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання, по зазначеному вироку суду, строк його перебування під вартою з 21.09.2022 року до 22.09.2022 року, та з 6.08.2024року до 5.03.2026 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 331, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, позбавлення волі - 5 /п`ять/ років.
На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити  ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 2 /два/ роки. 
На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 2 /два/ роки покласти на  ОСОБА_3 , наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.3 ст.76 КК України строком на 2 /два/ роки покласти на обвинуваченого  ОСОБА_3 наступні обов`язки: 
2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк  ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 5.03.2026 року. 
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.09.2022року до 22.09.2022 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Не призначати неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 громадського вихователя.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому  ОСОБА_3 не обирати.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання позбавлення волі - 7 /сім/ років 1 /один /місяць.
Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2024 року у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років і 1 (один) день, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси від 5.03.2026 року у вигляді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років 1 /один /місяць, та остаточно призначити йому покарання - позбавлення волі строком на 7 /сім/ років 1 /один /місяць.

Строк відбування покарання за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 6.08.2024року. 
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.09.2022року до 22.09.2022 року, та з 6.08.2024року до 5.03.2026 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Залишити міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.
Речові докази: коробку від мобільного телефону та фіскальний чек вважати повернутим потерпілому ОСОБА_13 за належністю.
Речовий доказ – мобільний телефон «Ксіомі редмі» в корпусі синього кольору вважати повернутим обвинуваченому ОСОБА_3 за належністю.
Речові докази: бандану червоного кольору, та кастет сірого кольору виготовлений із пластикового матеріалу - знищити.
Речовий доказ – диск із відеозаписами зберігати у матеріалах указаного кримінального провадження.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.  На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.  
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя    ОСОБА_1