КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року

справа № 370/2700/24

провадження № 22-ц/824/771/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , Макарівський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 березня 2025 року, постановлене під головуванням судді Сініциної О.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поділ спільного сумісного майна, набутого під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, скасування арешту з нерухомого майна,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд скасувати арешт чи інші обтяження з нерухомого майна: об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером 322782600:05:029:0009; визнати це майно спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного мана подружжя право власності на незавершене будівництво за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером 322782600:05:029:0009, припинивши право власності ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з березня 1994 року проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ведуть спільне господарство, разом відпочивають. Наразі проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 .
У березні 2007 року позивач з відповідачем вирішили придбати для проживання родини недобудований будинок у Макарівському районі Колонщинської сільської ради, кооператив «Струмок», будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0854 га з кадастровим номером 3222782600:05:029:0009.
Кошти для покупки цього нерухомого майна ОСОБА_1 мала від продажу її особистого будинку за адресою: АДРЕСА_3 , а також від продажу у 1997 року її чотирикімнатної квартира. Ці кошти та всі особисті заощадження мали бути витрачені на покупку недобудованого будинку із земельною ділянкою.
Оскільки коштів для покупки нерухомого майна сторонам не вистачало, на ім`я відповідача оформили кредит у Кредитпромбанку. Разом з цим, позивач та відповідач між собою уклали договір про передачу у майбутньому нерухомого майна у повну особисту власність позивача.
Всі свої заощадження вона передала ОСОБА_2 на перший внесок покупки майна. Надалі у період з 2007 року по 2013 року позивачка виплатила кошти у розмірі 163000 доларів США, що призначались для добудови, ремонту будинку та виплати за кредитом.
Наразі відповідач не відмовляється переоформити на позивачку будинок, однак не може через накладення арешту на майно за договором іпотеки.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 березня 2025 року у задоволені позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що недобудований будинок у Макарівському районі є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з дати покупки цього майна тобто з 11 квітня 2007 року. ОСОБА_1 має право на надання їй у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної власності. У разі неможливості цього вона по Закону має право вимагати від ОСОБА_2 , який володіює і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
ОСОБА_1 надала суду докази того що вони разом з ОСОБА_2 придбали під час спільного проживання сім`єю без реєстрації шлюбу вище вказане нерухоме майно в Макарівському районі, кошти витрачали на покупку спільні, але більшість коштів була сплачена за рахунок особистих коштів ОСОБА_1 .
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена ОСОБА_1 вимога про визнання за нею права власності на спільне майно подружжя не свідчить про наявний майновий спір, оскільки сторони уклали між собою договір, відповідно до якого відповідач зобов`язався право власності на відповідне нерухоме майно передати позивачці при першій нагоді.
У цьому випадку визнанням стороною відповідача позову порушуються права іпотекодержателя, оскільки цей позов спрямований для невиконання відповідачем взятих на себе перед товариством обов`язків за кредитним договором.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач стверджує, а відповідач не заперечив, що сторони з 1994 року по цей час проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік і жінка.
Зі змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини записані: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (свідоцтво видане повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського районного управління юстиції Київської області 17 травня 2002 року, актовий запис № 06).
Щодо нерухомого майна позивач ОСОБА_1 зазначала, що у березні 2007 року позивач з відповідачем вирішили придбати для проживання родини недобудований будинок у Макарівському районі Колонщинської сільської ради, кооператив «Струмок», будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0854 га з кадастровим номером 3222782600:05:029:0009.
Для покупки зазначеного нерухомого майна сторони вирішили оформити кредит у Кредитпромбанку на відповідача ОСОБА_2 .
Разом з цим, позивач та відповідач між собою уклали письмовий договір від 11 квітня 2007 року про передачу у майбутньому нерухомого майна у повну особисту власність позивача.
Так, зі змісту цього договору вбачається, що незвершене будівництво (у Макарівському районі Колонщинської сільської ради, кооператив «Струмок», будинок АДРЕСА_1 ) та земельну ділянку площею 0,0854 га з кадастровим номером 3222782600:05:029:0009 сторони домовились придбати для проживання їхньої родини.
Оскільки коштів у ОСОБА_1 не вистачало, ОСОБА_1 зобов`язалась передати ОСОБА_2 для викупу незвершеного будівництва із земельною ділянкою кошти від продажу свого житлового будинку ( АДРЕСА_3 ).
ОСОБА_2 зі свого боку зобов`язався викупити в інтересах ОСОБА_1 зазначене незавершене будівництво із земельною ділянкою та у майбутньому безоплатно передати ОСОБА_1 це нерухоме майно у приватну власність при першій нагоді або першій вимозі. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Крім того, із матеріалів справи вбачається, що свої заощадження у розмірі 151489 грн ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_2 , що підтверджується, долученою до матеріалів справи розпискою від 31 березня 2014 року. Зі змісту, якої вбачається, що ці кошти відповідач отримав від продажу будинку у АДРЕСА_3 , проданий ним за довіреністю від ОСОБА_1 , для проведення робіт та викупу недобудованого будинку у Макарівському районі Колонщинської сільської ради, кооператив «Струмок», будинок АДРЕСА_1 та земельної ділянки, які зобов`язався безоплатно передати у власність позивачці.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 02 вересня 2024 року № 393190634, незвершене будівництво: АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером 3222782600:05:029:0009, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) перебуває в іпотеці на підставі іпотечного договору від 12 квітня 2007 року № 2319. Іподекодавець ОСОБА_2 , Іпотекодержатель: ТОВ «Фінансова компанія Інвест «Кредо». Строк виконання основного зобов`язання - 09 квітня 2032 року, розмір основного зобов`язання 160000 доларів США. Тип обтяження - арешт нерухомого майна, на підставі постанови б/н ВДВС Макарівського РУЮ від 04.03.2011.
Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та як зазначила у позовній заяві позивач, ОСОБА_2 не відмовляється переоформити право власності на незвершене будівництво та земельну ділянку, однак не може через накладення арешту на це майно за договором іпотеки.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац перший частини другої статті 3 СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункти 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України).
Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України, у редакції, чинній з 16 січня 2007 року).
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).
Тлумачення вказаних норм з урахуванням принципу розумності, свідчить, що статтею 74 СК України регулюються тільки майнові права та обов`язки жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. При цьому на рівні статті 74 СК України передбачено загальне правило: майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб, поширюються положення глави 8 СК України.
У статті 74 СК України закріплено спеціальний прийом юридичної техніки для того, щоб уникнути повторення норм СК України. Це означає, що майно, набуте цими особами за час спільного проживання, належить жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, на праві спільної сумісної власності. Тобто і для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числів судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на жінку та (або) чоловіка, який її спростовує. Жінка та (або) чоловік, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.
Законодавець визначив у статтях 57 та 58 СК України випадки для подружжя, за яких майно є особистою приватною власністю. Такий же підхід має бути застосований і до жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зокрема, особистою приватною власністю для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, є: майно, набуте нею, ним до проживання однією сім`єю; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з них вони були набуті.
Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток жінки та чоловіка, може здійснюватися на підставі: а) договору жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі; б) рішення суду при наявності спору між жінкою та чоловіком, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.
У постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс 15 зроблено висновок, що за правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній до 16 січня 2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти».
Аналогічні по суті висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 544/1274/16-ц.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц зроблено висновок, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Разом з тим у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини записані: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (свідоцтво видане повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського районного управління юстиції Київської області 17 травня 2002 року, актовий запис № 06).
Щодо нерухомого майна позивач ОСОБА_1 зазначала, що у березні 2007 року позивач з відповідачем вирішили придбати для проживання родини недобудований будинок у Макарівському районі Колонщинської сільської ради, кооператив «Струмок», будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0854 га з кадастровим номером 3222782600:05:029:0009.
Для покупки зазначеного нерухомого майна сторони вирішили оформити кредит у Кредитпромбанку на відповідача ОСОБА_2 .
Разом з цим, позивач та відповідач між собою уклали письмовий договір від 11 квітня 2007 року про передачу у майбутньому нерухомого майна у повну особисту власність позивача.
Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та як зазначила у позовній заяві позивач, ОСОБА_2 не відмовляється переоформити право власності на незвершене будівництво та земельну ділянку, однак не може через накладення арешту на це майно за договором іпотеки.
За правилами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що із змісту позовної заяви не вбачається в чому саме існує спір між позивачем та відповідачем, та в чому він не визнає, оспорює чи порушує права позивача стосовно володіння та розпорядження спірним майном.
Заявлена ОСОБА_1 вимога про визнання за нею права власності на спільне майно подружжя не свідчить про наявний майновий спір, оскільки сторони уклали між собою договір, відповідно до якого відповідач зобов`язався право власності на відповідне нерухоме майно передати позивачці при першій нагоді.
Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №?1952-IV із змінами та доповненнями (далі - Закон) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №?1127 (далі - Порядок), повідомляємо, що клієнти мають право після повного виконання грошових зобов`язань перед банком, подати в Банк письмову заяву та здійснити дії, пов`язаних із державною реєстрацією припинення іпотеки та зняття заборони.
Як було встановлено судом, строкосновного зобов`язання за іпотечним договором від 12 квітня 2007 року № 2319 становить 09 квітня 2032 року.
Таким чином, зобов`язання за іпотечним договором на момент розгляду справи не виконані, а тому висновок районного суду, що цей позов спрямований для невиконання відповідачем взятих на себе перед товариством обов`язків за кредитним договором є обґрунтованим.
За викладених обставин, які відповідають наявним у справі доказам, та правового обґрунтування - колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновки суду першої інстанції, судове рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 06 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді