Справа № 127/40989/25
Провадження № 22-ц/801/711/2026
Категорія: 72
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року	Справа № 127/40989/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду
цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Голоти Л.О., Рибчинського В.П.
за участю секретаря судового засідання: Закерничної А.О.
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2026 року, постановлену під головуванням судді Сичука М.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, уповноваженої органом опіки і піклування - служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат,-

встановив:
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав і та стягнення додаткових витрат на утримання дітей.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2026 року дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Калинівського районного суду Вінницької області.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначену ухвалу скасувати ,а цивільну справу направити для продовження розгляду до Вінницького міського суду. Зазначила, що вона звернулася до суду з позовом, у якому міститься дві позовних вимоги : вимога про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на доньок у розмірі 8600 грн. Враховуючи вищезазначене, судом не взято до уваги те, що згідно ст.28 ЦПК України позови про оплату додаткових витрат на дитину можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Оскільки у позові дві позовні вимоги, одна з яких про стягнення додаткових витрат, вважає, що справа може розглядатися за місцем обраним позивачем.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши суддю доповідача в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про направлення справи на розгляд за підсудністю до Калинівського районного суду, суд виходив із того, що відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичних осіб пред`являються за їхнім зареєстрованим місцем проживання, а ст. 28 ЦПК України не передбачає альтернативної підсудності для позову про позбавлення батьківських прав, тому територіальна юрисдикція позову про позбавлення батьківських прав визначена імперативно тільки за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Основною позовною вимогою у цій справі є позбавлення відповідача батьківських прав щодо двох доньок, а вимога про стягнення аліментів є похідною (ч. 3 ст. 166 СК України). Суд виходив із того , що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою, що належить до територіальної юрисдикції Калинівського районного суду Вінницької області, ,як і позивачка ,тоді як процесуальний закон не передбачає змін підсудності у разі об`єднання позовних вимог або за фактичним місцем проживання позивача.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам чинного процесуального законодавства ,а тому підлягає зміні судом апеляційної інстанції, виходячи з наступного.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх доньок , а також стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на них на користь ОСОБА_1 у розмірі 8600 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 20.02.1996 року і до теперішнього часу, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.51)
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до відповіді з ЄДДР №2262144 від 22.01.2026. (а.с.54)
Доводи про те, що в даному випадку виникла альтернативна підсудність, оскільки в позові зазначені дві вимоги - позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат, а тому позов може бути пред`явлений за зареєстрованим місцем проживання позивача, є обгрунтованими, з огляду на наступне.
У постанові від 09.04.2020 року у справі № 200/11563/18 Верховний суд дійшов висновку, що справи про позбавлення батьківських прав є справами позовного провадження, тому ця категорія справ підлягає розгляду за загальними правилами підсудності (відповідно до статті 27 ЦПК України) за місцем проживання відповідача або одного з них, якщо позов подається до обох батьків (частина п`ятнадцята 28 ЦПК України). Якщо в одному позові вимоги про позбавлення батьківських прав (та інші вимоги щодо захисту прав дитини) поєднуються з вимогою про стягнення аліментів (або оплату додаткових витрат на дитину), такий позов може подаватися за вибором позивача згідно з частиною першою статті 28 ЦПК України. 
За загальним правилом частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Частиною 1 статті 28 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача) визначено, що позови про оплату додаткових витрат на дитину можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Доводи про те, що в даному випадку виникла альтернативна підсудність, оскільки в позові зазначені дві вимоги – позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат – є обґрунтованими, оскільки справи про позбавлення батьківських прав є справами позовного провадження і підлягають розгляду за загальними правилами підсудності (ст. 27 ЦПК України) за місцем проживання відповідача, а у разі поєднання з вимогою про стягнення аліментів або додаткових витрат позов може подаватися за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України). 
Проте, як вбачається з матеріалів справи, вибираючи підсудність справи , позивач не врахувала те, що вона також як і відповідач зареєстрована за адресою у Хмільницькому районі Вінницької області, що територіально відноситься до підсудності Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, тому висновок Вінницького міського суду є обгрунтованим в частині не підсудності справи Вінницькому міському суду ,проте неправильним - в частині підсудності справи Калинівському райсуду .Відтак справа підлягає розгляду відповідно до ст.28 ЦПК України саме у Хмільницькому міськрайонному суді Вінницької області - за зареєстрованим місцем проживання як позивача ,так і відповідача.
Відповідно до ч. 9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Оскільки суд допустив часткову невідповідність ухвали суду обставинам справи та порушив норми процесуального права , оскаржувана ухвала підлягає зміні. . 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України 

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2026 року змінити, визначити підсудність справи і скерувати її на розгляд до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий С.Г. Копаничук

судді: Л.О. Голота

В. П. Рибчинський