Справа № 752/7016/25 
Провадження № 2/752/1912/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого - судді -  Машкевич К.В.
за участю секретаря -  Касаткіної А.В.
представника позивача -  ОСОБА_1 
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пірнак В.М. про розірвання договору довічного утримання, суд
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з позовом і просить розірвати договір довічного утримання, укладений нею з відповідачкою 08 квітня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірнак В.М.
Посилається в позові на те, що відповідно до умов договору вона передала відповідачці у власніть квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 25 листопада 2005 року.
Оскільки за станом здоров`я вона потебувала постійного догляду, приблизно в 2005 році відповідачка запропонувала утримувати її довічно в обмін на реєстрацію в квартирі.
Перші кілька років відповідачка піклувалася про неї, проживала з нею, однак у подальшому виїхала з квартири, роса лапа здавати дві житлові кімнати в квартирі орендарям та перестала цікавитися її життям, забрала її документи в тому чисоі паспорт і код, а аткож оригінал договору довічного утримання.
Останні роки, в тому яислі після 24 лютого 2022 року відповідачка усунулася від виконання умов договору, не проявляє ніякої турботи щодо позивачки, будь-якої допомоги їй не надає, житлово-комунальні послуги не сплачує, в зв`язку з чим утворилася значна заборгованість.
Відповідачка не зв`язується з нею, не навідується до неї, не забезпечує її будь-якою допомогою.
У зв`язку з цим вторилася велика заборгованість за житлово-комунальні послуги, 01 липня 2024 року припинилося надання послуг з електропостачання.
Орендарі, які проживають з нею, годують її інший догляд час від часу надають сусіди.
З урахуванням цього, просить задовольнити позов.
Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 24 березня 2025 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.
Ухвалою суду від 27 березня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Відповідно до статті 178 ЦПК України відповівдачці був наданий строк для подання відзиву, третій особі - пояснень на позові.
Відповідачка та третя особа своїм правом не скористалися, відзив та пояснення на позов не подали.
Документи, що направлялися відповівдачці за зареєстрованим місцем проживання, повернулися до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата.
Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Виходячи з цього, суд вважає відповідачку обізнаною про наявність спору в провадженні суду та його предмет. 
Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала.
Відповідачка та третя особа в судове засідання не з`явилися, відповідно до зворотніх поштових повідомлень, адресати відсутні за зазначеними в супровідних документах адресами.
За таких обставин, відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128, частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.
Заслухавши пояснення представника позивачки, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно з частиною 1 статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.
Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Тобто, підставою для розірвання договору довічного утримання на вимогу відчужувача є невиконання (неналежне виконання) набувачем тих обов`язків, які безпосередньо передбачені договором.
За змістом частини 1 статті 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.
Судом встановлено, що позивачка з 07 серпня 2007 року є інвалідом 1 групи загального захворювання, потребує постійного стороннього догляду.
08 квітня 2006 року між сторонами був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірнак М.В.
Відповідно до пункту 1 договору відповідачці була передана у власність квартира АДРЕСА_1 , яка складається з 3 житлових кімнат розміром 39, 60 кв.м., загальною площею 65, 70 кв.м., яка належить позивачці на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації 25 листопада 2005 року.
Пунктом 5 договору відповідачка взяла на себе зобов`язання довічно повністю утримувати позивачку, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою.
Відповідно до пункту 6 договору вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги ) визначена сторонами в сумі 250, 00 грн на місяць.
Тривалий час відповідачка не виконує умови договору, догляд за позивачкою та її утримання не здійснює, не проявляє ніякої турботи щодо позивачки, будь-якої допомоги їй не надає, житлово-комунальні послуги не сплачує, в зв`язку з чим утворилася значна заборгованість.
Починаючи з 24 лютого 2022 року відповідачка взагалі не підтримує контактів з позивачкою.
Вказані обставини підтверджуються наданими до суду рахунками на житлово-комунальні послуги з зазначенням суми заборгованості.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є переселенкою з м.Херсона, винаймала кімнату в квартирі позивачки з травня 2023 року.
Позивачка є інвалідом, обмежено рухлива, потребує допомоги.
Оголошення про здачу кімнати в оренду в квартирі позивачки розмістила інша квартирантка, яка віддала їй ключі від квартири.
У позивачки не було документів на квартиру та паспорта, вона допомагала їх відновлювати.
Вона доглядає за позивачкою, забезпечує харчуванням, лікуванням та відповідним доглядом. Позивачка дає їй свою пенсію і вона купує їй продукти.
Вона самостійно оплатила борги позивачки, щоб відновити постачання світла та води в квартирі.
З відповідачкою вона не знайома і ніколи її не бачила.
Частина 1статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому, вирішуючи зазначене питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.
У постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 зроблено висновок, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.
Частиною 2 статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Отже, відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину в судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов.
Для розірвання договору з вказаних підстав достатньо встановлення факту неналежного виконання набувачем умов договору.
Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідач виконує всі взяті на себе обов`язки за договором.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
З точки зору частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. 
Суд також враховує, що відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 27 листопада 2024 року в справі № 461/3295/21 саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України має надати суду докази відсутності тих обставин, на які посилається позивач.
Будь-яких доказів виконання умов договору відповідачка не надала.
Відповідно до поштового конверта, яким відповідачці судом направлялися документи, остання відсутня за зареєстрованим місцем проживання. 
Не подавши відзив, приведені позивачкою обставини не спростувала, доказів належного виконання умов договору не надала. 
Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд приходить до висновку про задоволення позову. 
Керуючись статтями 15,16, 525, 651, 744, 749, 751, 755, 756 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 08 квітня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірнак М.В. за реєстровим номером 1399.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач:    ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя:       К.В.Машкевич