ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4669/26 Справа № 212/12541/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Рибкіна Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/12541/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:
позивач -   Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЕРША»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 13 січня 2026 року, яке ухвалено суддею Рибкіною Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 січня 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЕРША» (надалі - ПрАТ «СК «ПЕРША») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу.
Позовну заяву мотивовано тим, що 28.07.2025 о 10:30 в м. Кривому Розі по вул. Володимира Великого, навпроти будинку 51, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz В 180, д.н.з. НОМЕР_2 . 
Внаслідок ДТП автомобіль Mercedes-Benz В 180, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. 
Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу № 214/7709/25 від 20.08.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
14.08.2024 ПрАТ «СК «ПЕРША» було застраховано цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , про що видано поліс ЕР-222789064 з встановленим у ньому лімітом відповідальності за шкоду, спричинену майну у розмірі 160 000,00 грн. 
Страхувальником за даним полісом виступає ОСОБА_2 . 
У зв`язку з тим, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Перша» (ЕР-222789064), ПрАТ «СК «Перша» на підставі заяви про виплату та страхового акту здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 120142,17 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. 
Даний поліс придбано зі знижкою у розмірі 50% (страховий платіж зменшено на 50%) на підставі пенсійного посвідчення (страхувальник ОСОБА_2 ). 
Відповідно до п.13.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Тобто, право на отримання знижки в розмірі 50% від загальної суми страхового платежу надається виключно у випадку, якщо страхувальник є власником транспортного засобу та особисто керує цим транспортним засобом.Відповідно до полісу EP-222789064 страхувальником є ОСОБА_2 .
Позивач зазначає, що оскільки відповідач не є страхувальником, як це вимагається п. 13.2 Закону, а поліс придбано з пільгою в розмірі 50%, то він зобов`язаний компенсувати ПрАТ «СК «ПЕРША» 50% виплаченого страхового відшкодування. 
09.09.2025 року за вих. №890 на адресу відповідача позивачем було направлено листа з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, але лист повернувся відправнику «за закінченням терміну зберігання».
Посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 50% від 120 142,17 грн, тобто 60071,09 грн.
Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 13 січня 2026 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЕРША» суму сплаченого стархового відшкодування у розмірі 60071 гривня 09 копійок та витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2242 грн. 20 коп.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невірне застосуваня судом норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою умови договору, укладеного між позивачем та страхувальником. Так, відповідно до Полісу № 222789064 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» дозволено керування транспортним засобом особою з водійським стажем менше 3-х років або з водійським стажем страхувальника менше 3-х років. Зазначивши цей пункт, як дозволений в полісі страхування, страховик тим самим підтвердив, що цим транспортним засобом можуть керувати інші особи, крім страхувальника, з водійським стажем менше 3-х років. Оскільки водійський стаж відповідача становить менше ніж три роки, він правомірно керував забезпеченим транспортним засобом. Страхувальник лише приєднався до договору страхування, зміст та умови якого встановлюються страховиком. 
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, що не було враховано судом першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ПрАТ «СК «ПЕРША» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Ціна позову у даній справі становить 60 071,09 грн, що менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а, згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20.08.2025 року, у справі про адміністративні правопорушення № 214/7709/25, 28.07.2025 року о 10:30 в м. Кривому Розі в Саксаганському районі по вул. Володимира Великого навпроти будинку 51, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості та інтервалу між транспортними засобами та допустив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz В 180 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водійки ОСОБА_3 , що рухався в попутному напрямку. Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Велась відеореєстрація на нагрудні відеореєстратори працівників поліції. Відповідач своїми діями порушив вимоги п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1, 16.6 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у виді штрафу, постанова набрала законної сили 01.09.2025 року.
Відповідно до Полісу № ЕР-222789064, 14.08.2024 ПрАТ «СК «ПЕРША» застраховано цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , страхувальником за даним полісом виступає ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 звернулась із заявою до ПрАТ «СК «ПЕРША» про страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу Mercedes-Benz В 180, д.н.з. НОМЕР_2 . 
ПрАТ «СК «ПЕРША» на підставі заяви про виплату та страхового акту здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 120 142,17 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 20482 від 29.08.2025.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «ПЕРША» в передбаченому законом порядку здійснило виплату страхового відшкодування, тобто належним чином виконало свої зобов`язання відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-222789064. Оскільки при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого страховим полісом № ЕР-222789064, страхувальнику автомобіля ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2  надано пільгу на оплату страхового платежу в розмірі 50%, що передбачена п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак на час ДТП вказаним автомобілем керував відповідач ОСОБА_1 , якого визнано винним у цій дорожньо-транспортній пригоді та на якого не поширюється пільга у вигляді знижки щодо сплати страхового платежу, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом. 
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За змістом статей 1166, 1187 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п. 35.1 та п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», доказів проведення оплати ремонту автомобіля або доказів того, що на момент виплати відшкодування потерпілим вже виконано відновлювальний ремонт його автомобіля від потерпілого не вимагається для отримання страхового відшкодування.
У пункті 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності.
Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.
Матеріалами справи підтверджується, щовідповідно до Полісу № ЕР-222789064, 14.08.2024 ПрАТ «СК «ПЕРША» застраховано цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , страхувальником за даним полісом виступає ОСОБА_2 , кий користується пільгою, визначеною п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20.08.2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у виді штрафу, постанова набрала законної сили 01.09.2025 року.
Вказаною постановою встановлено, що 28.07.2025 року о 10:30 в м. Кривому Розі в Саксаганському районі по вул. Володимира Великого навпроти будинку 51, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості та інтервалу між транспортними засобами та допустив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz В 180 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водійки ОСОБА_3 , що рухався в попутному напрямку. Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Велась відеореєстрація на нагрудні відеореєстратори працівників поліції. Відповідач своїми діями порушив вимоги п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1, 16.6 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. 
ОСОБА_3 звернулась із заявою до ПрАТ «СК «ПЕРША» про страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу Mercedes-Benz В 180, д.н.з. НОМЕР_2 . 
ПрАТ «СК «ПЕРША» на підставі заяви про виплату та страхового акту здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 120 142,17 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 20482 від 29.08.2025.
Пунктом 38-1.1. статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що обов`язок винуватця ДТП компенсувати страховику 50 % страхового відшкодування можливий у двох випадках. Це або використання забезпеченого ТЗ, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, або з порушенням умов, передбачених п.13.2 ст.13 цього Закону, яка регулює зменшення страхового платежу на 50 % у відношенні страхувальників, які мають статус учасника війни, особи з інвалідністю II групи, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи I або II категорії, пенсіонера.
Як вбачається, з матеріалів справи, за кермом забезпеченого ТЗ під час ДТП, в порушення умов Полісу, знаходився не страхувальник ОСОБА_2 , який є пенсіонером, а відповідач, який є винуватою особою у вчиненні зазначеного ДТП.
Встановивши, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого страховим полісом № ЕР-222789064, страхувальнику автомобіля ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 надано пільгу на оплату страхового платежу в розмірі 50%, що передбачена п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак, на час ДТП вказаним автомобілем керував відповідач ОСОБА_1 , якого визнано винним у цій дорожньо-транспортній пригоді та на якого не поширюється пільга у вигляді знижки щодо сплати страхового платежу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для покладення обов`язоку компенсувати позивачу 50% виплаченого страхового відшкодування в сумі 60071,09 грн (50% від суми страхового відшкодування 120 142, 17 грн).
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що він мав право керування вказаним транспортним засобом, колегією суддів відхиляються, як такі, що спростовуються вищенаведеним та фактично зводяться до помилкового тлумачення правових норм.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 13 січня 2026 року  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: