Справа № 420/4312/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльність та дії та зобов`язати вчинити певні дії,
встановив:
Позивач звернувся з позовною заявою до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання повторно до Міністерства оборони України документів, (з висновком можливості) щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліда Першої групи, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року в розмірі 1 211 200 грн.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно направити (з висновком можливості) до Міністерства оборони України документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліда Першої групи, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року в розмірі 1 211 200 грн.
- визнати протиправними дії Міністерства Оборони України щодо не прийняття будь-якого рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліда Першої групи, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року в розмірі 1 211 200 грн. 
- зобов`язати Міністерство Оборони України щодо не прийняття будь-якого рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліда Першої групи, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року в розмірі 1 211 200 грн., з урахуванням вже виплаченої суми.
- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 недоотриману одноразову грошову допомогу, як інваліда Першої групи, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 847 840 гривень.
- відповідно до ч. 5 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язати Міністерство оброни України в місячний термін надати до суду звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачами протиправно не прийнято рішення про виплату на користь позивача одноразової грошової допомоги як інваліду 1 групи внаслідок виконання службових обов`язків, на яку позивач має право з 03 березня 2025 року, тобто з дати прийняття експертною комісією з оцінювання повсякденного функціонування особи рішення про встановлення позивачу першої групи інвалідності у зв`язку з виконанням службових обов`язків.
Відповідач – Міністерство оборони України, заперечуючи проти задоволення позовних вимог подав відзив, в якому вказав, що будь-яких документів, щодо отримання травми Позивачем до справи не надано, а також в позові зазначено, що інвалідність жодним чином не пов`язана з отриманою травмою у 1968 році. Позивачем до позову не надано довідок МСЕК, якими вперше була встановлена інвалідність, хоча з постанови 18 Регіональної ВЛК від 25.01.25 року вбачається, що причинний зв`язок захворювання був встановлений раніше (1993 та 2024 роки).
Від ІНФОРМАЦІЯ_1 відзив на позовну заяву до суду не надходив. 
Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив такі обставини по справі.
Позивач є пенсіонером Збройних Сил України та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія НОМЕР_1 від 20 березня 2001 року. 
Матеріалами справи підтверджено, що 20 грудня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2 позивачу встановлена перша група інвалідності у зв`язку з проходженням військової служби.
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії, протокол № 149 від 22.01.2025, травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
03 березня 2025 року на підставі додатково поданих документів, зокрема витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії, протокол № 149 від 22.01.2025, експертною комісією з оцінювання повсякденного функціонування особи позивачу встановлена перша група інвалідності у зв`язку з виконанням службових обов`язків.
30 квітня 2025 року позивачу видано посвідчення серія НОМЕР_2 про те, що він є особа з інвалідністю 1Б групи внаслідок війни.
Позивач звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_4 до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності першої групи у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби.
ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято позитивне рішення та за вихідним № 943/5151 від 27 березня 2025 року його документи з висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності першої групи (Б) направлені до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України для розгляду відповідною комісією Міністерства оборони України.
Суд встановив, що листом ІНФОРМАЦІЯ_5 вих. № 16221 від 30.05.2025 року документи позивача була відправлені до ІНФОРМАЦІЯ_6 на доопрацювання з причин зазначених у листі Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 220/13/2243 від 29.05.2025.
У листі Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 220/13/2243 від 29.05.2025 зазначено, що в поданому комплекті документів відсутні документ або документи, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), яке отримане в 1968 році, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням військовослужбовцем кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. З огляду на викладене, у листі запропоновано уповноваженому органу організувати усунення наведених вище недоліків та надати заявнику допомогу у розшуку документів необхідних для прийняття висновку про призначення одноразової грошової допомоги.
Позивач подав до Міністерства оборони України заяву від 04.08.2025 року з проханням виплатити йому грошову допомогу у розмірі 400-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року з посиланням на те, що жодним законом або нормативно-правовим актом у 1968 році не було передбачено надання документа про отримання травми з обов`язковим зазначенням того, що травма не була пов`язана з учиненням військовослужбовцем кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Як вбачається із послужного списку у 1968 році під час проходження військової служби він не отримував дисциплінарних стягнень.
На цю заяву позивач отримав лист від ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.08.2025 року № 943/16423, яким повідомлено, що надійшла його заява на виплату одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю І групи, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби та рішення про призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги приймає Комісія.
Листом від 28.08.2025 року № 220/13/ВихЗВГ/ НОМЕР_3 Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України повідомило позивача, що доопрацьований комплект документів для призначення одноразової грошової допомоги 20.08.2025 року надійшов та плануються для розгляду на найближчому засіданні Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про що буде повідомлено додатково.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 січня 2026 року № 10/975 пунктом 29 комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: полковнику в запасі ОСОБА_1 у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в якому вперше встановлено інвалідність (2024) в суму 363360 грн.
Згідно з виписки по картковому рахунку, 30 січня 2026 року позивач отримав кошти в сумі 363360 грн.
Позивач вважаючи, що він має право отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 400 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня відповідного календарного року звернувся до суду з цим позовом.
Спірні правовідносини у цій справі регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року (далі Порядок № 975).
Відповідно до частини 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв). 
Системний аналіз вказаної статті свідчить про те, що у разі зміни причинного зв`язку встановлення інвалідності, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, особа, звільнена з військової служби набуває право на отримання такої допомоги з урахуванням раніше виплачених сум.
Судом встановлено, що 03 березня 2025 року на підставі додатково поданих документів, зокрема витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії, протокол № 149 від 22.01.2025, експертною комісією з оцінювання повсякденного функціонування особи позивачу встановлена перша група інвалідності у зв`язку з виконанням службових обов`язків, тобто змінено причинний зв`язок виникнення інвалідності.
Матеріалами справи підтверджено, що комплект документів позивача був направлений на доопрацювання з підстав відсутності документу або документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), яке отримане в 1968 році, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням військовослужбовцем кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження та запропоновано уповноваженому органу організувати усунення наведених вище недоліків та надати заявнику допомогу у розшуку документів необхідних для прийняття висновку про призначення одноразової грошової допомоги.
Надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд доходить висновку, що відповідачем помилково зроблений висновок щодо необхідності надання додаткових документів, з таких підстав.
Так, відповідно до п. 1 Порядку № 975 цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Відповідно до п. 2 Порядку № 975 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби за умов, визначених Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Згідно з п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду/оцінювання, зміни групи інвалідності чи причинного зв`язку - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи/довідці медико-соціальної експертної комісії про повторне встановлення інвалідності або відомості з електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи.
Одноразова грошова допомога призначається у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин (пп. 4 п. 4 Порядку № 975).
Відповідно до пп.1 п. 17 Порядку № 975, у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від групи інвалідності та її причинного зв`язку:
військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин у розмірі:
400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено відповідну групу інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи.
Таким чином, сукупний аналіз наведених норм доводить, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі повторного огляду/оцінювання, зміни групи інвалідності чи причинного зв`язку - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та розміром такої допомоги є 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено відповідну групу інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи. 
З наведених підстав посилання відповідача у відзиві на пп. 2 пункту 17 Порядку № 975 є помилковим, оскільки не є застосовним до спірних правовідносин.
Відповідно до п. 29 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Порядку право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи за рішенням суду, яке набрало законної сили.
У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
Разом з цим положення пункту 29 Порядку № 975 також не можуть бути застосовані до позивача, оскільки відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії, протокол № 149 від 22.01.2025, травма позивача, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивачу встановлена інвалідність після його звільнення з військової служби внаслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії та на нього поширюється дія пп.1 п. 17 Порядку № 975, а не пп. 2 пункту 17 Порядку № 975.
А тому алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Силу України в період дії воєнного стану визначений Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 №45, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №176/39232 (далі - Порядок №45), на якій посилається відповідач у відзиві, також не належить застосуванню до спірних правовідносин.
Водночас відповідачем не оспорюється факт виконання позивачем обов`язків військової служби відповідно до вимог законодавства чинного на дату проходження ним військової служби.
Таким чином, суд доходить висновку, що Міністерство оборони України помилково дійшло про відсутність підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено відповідну групу інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи.
За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги, заявлені до Міністерства оборони України є правомірними та належать задоволенню шляхом визнання протиправними дії Міністерства Оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю першої групи, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року в розмірі 1 211 200 грн. та зобов`язання Міністерство оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі з інвалідністю першої групи, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року в розмірі 1 211 200 грн., з урахуванням вже виплаченої суми.
Щодо позовних вимог, заявлених до ІНФОРМАЦІЯ_1 суд доходить висновку, що слід відмовити, оскільки матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято позитивне рішення та за вихідним № 943/5151 від 27 березня 2025 року документи позивача з висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності першої групи (Б) були направлені до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України для розгляду відповідною комісією Міністерства оборони України.
Також відсутні підстави для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно направити (з висновком можливості) до Міністерства оборони України документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліда Першої групи, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року в розмірі 1 211 200 грн., оскільки такі документи вже були направлені до Міністерства оборони України та їм була надана помилкова оцінка, яка визнана судом протиправними діями відповідача.
Також у позовній заяві позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення.
Розглянувши вказане клопотання, суд вважає, що воно не належить задоволенню, з таких підстав.
Частиною 2 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Враховуючи те, що зазначена норма не є імперативною та позивачем не надано доказів того, що рішення не буде виконане відповідачем добровільно, суд вважає, що клопотання не належить задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 241-246 КАС України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльність та дії та зобов`язати вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Міністерства Оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю першої групи, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року в розмірі 1 211 200 грн. 
Зобов`язати Міністерство оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі з інвалідністю першої групи, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2025 року в розмірі 1 211 200 грн., з урахуванням вже виплаченої суми.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.