ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2773/26 Справа № 932/18915/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коваленко Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Красвітної Т.П.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року про передачу справи за підсудністю в цивільній справі номер 932/18915/25 за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра звернулась  ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом передано для розгляду Нікопольському міськрайонному суду Дніпропетровської області. 
Із вказаним судовим рішенням не погодився відповідачТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року про передачу справи №932/18915/25 за підсудністю та передати її на розгляд Шевченківського районного суду міста Дніпра.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою.
За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з тим, ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність для певних категорій справ, зокрема, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.
До спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, вимоги, за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна, і не відносяться спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, зокрема, купівлі-продажу товару.
Спір у даній справі виник з підстав неналежного виконання зобов`язань в рамках укладених між сторонами договорів купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, а предметом спору виступають грошові кошти, які підлягають до сплати позивачу у якості відшкодування вартості електричної енергії, виробленої генеруючими установками, за «зеленим» тарифом. Предметом договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом є продаж споживачем постачальнику універсальних послуг електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру генеруючими установками, та обов`язок постачальника універсальних послуг купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКПЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким споживачем, у строки, передбачені договором. Відповідно, об`єктом договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом є електрична енергія., як товар призначений для купівлі-продажу.
Основні ознаки, характерні для нерухомого майна, такі як розташування не земельній ділянці, неможливість переміщення без знецінення та зміни цільового призначення, жодним чином не притаманні електричній енергії, як об`єкту укладених між сторонами договір. Відповідно, електрична енергія має правовий статус рухомої речі.
Тому, при визначенні підсудності суд мав виходити з того, що саме електрична енергія як товар, з приводу заборгованості за який виник спір, є рухомим майном, а вимоги позивача, викладені у позовній заяві, безпосередньо стосуються виконання договорів, жодного відношення до предмету яких нерухоме майно не має. Підстави для звернення з позовом не пов`язані ні з порушенням його права на нерухоме майно, ні з виконанням договору, об`єктом якого є нерухоме майно.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка підтримала вимоги апеляційної скарги.
Згідно з частиною 2 статі 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказану ухвалу суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.
Відповідно до частини 13 статі 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що до Шевченківського районного суду міста Дніпра звернулась  ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом.
Предметом спору є стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом за адресами: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_4 (а.с. 10-40).
Передаючи справу за підсудністю на розгляд Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, суд першої інстанції виходив з того, що спір безпосередньо пов`язаний з нерухомим майном за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_2 , а тому, виходячи із встановлених ст. 30 ЦПК України правил виключної підсудності, вважав, що дана справа не підсудна  Шевченківському районному суду міста Дніпра.
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого
суду.
За загальним правилом, передбаченим положеннями статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Статтею 30 ЦПК України, зокрема, частиною першою, визначені виключні підстави підсудності справ за позовами, що виникають із приводу нерухомого майна. Такі позови пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», (абзац перший пункту 41, пункт 42) перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №404/3167/18 виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. В даній постанові Верховний Суд зауважив, що з аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.
Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення; майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав; виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18, у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 року у справі №755/5684/180).
Отже, спори, що стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано пред`являються до суду за місцезнаходженням нерухомого майна.
У відповідності з розділом 1) пункт 1.1.2 глави 1.1: «Правил роздрібного ринку електричної енергії» затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг із змінами від 05.10.2022 № 1272, визначено, що договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом - це домовленість між індивідуальним побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг, яка спрямована на врегулювання цивільних прав та обов`язків під час купівлі-продажу за «зеленим» тарифом електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства.
Генеруюча установка приватного домогосподарства - комплекс взаємопов`язаних споруд і устаткування, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, які розташовані в межах приватного домогосподарства.
Судом встановлено, що звертаючись до суду,  ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» заборгованість за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №2106037/ЗТ-ДнЕП/11 від 05.05.2020 року та від 26 жовтня 2021 року
Тобто, даний позов стосується договірних правовідносин, в яких нерухоме майно не є безпосереднім об`єктом спірного матеріального правовідношення.
Таким чином, жодних обставин, які свідчать, що у позивача і відповідача існує будь-який прямий чи опосередкований спір з приводу права на об`єкт нерухомості чи з приводу його використання відповідачем суд першої інстанції не встановив та у оскаржуваній ухвалі не вказав.
Місцезнаходженням ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4, що за територіальною підсудністю відноситься до Шевченківського районного суду міста Дніпра (а.с. 231).
Незважаючи на те, що невиконання умов договору стосується електричної енергії, що виробляється з використанням комплексу взаємопов`язаних споруд і устаткування, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, які розташовані в межах приватного домогосподарства, апеляційний суд враховує, що предметом спору є стягнення коштів, а тому такий спір не пов`язаний з правом власності, користування чи розпорядження нерухомим майном.
Оскільки в даній справі не розглядається питання права на нерухоме майно, предметом позову у даному випадку є стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, то на дані правовідносини не може розповсюджуватися правила ч. 1 ст. 30 ЦПК України щодо визначення підсудності справ за місцезнаходженням майна або основної його частини, відтак, діє загальне правило щодо визначення підсудності справи за місцезнаходженням відповідача. 
За таких обставин, враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Дніпра за місцезнаходженням відповідача, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за правилами виключної підсудності, передбаченими ч. 1 ст. 30 ЦПК України.
Відтак, ухвалу про передачу справи до іншого суду судом постановлено з порушенням норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для її скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
У даному випадку – для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» - задовольнити.
Ухвалу  Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року
– скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді: