Справа № 523/25725/25
Провадження №2-а/523/31/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" березня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси в складі: 
головуючого судді – Мурманової І.М. 
за участі секретаря судового засідання – Сивак К.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Пересипського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.09.2025 року відповідач в особі керівника виніс постанову № 4397 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення позивача да адміністративної відповідності у виді штрафу в розмірі: 17 000 гривень. 
Позивач зазначає, що вищевказана постанова є незаконною та необґрунтованою. З урахуванням викладеного позивача просить: поновити строк на оскарження постанови, витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_1 всі матеріали щодо притягнення позивача до відповідальності, скасувати постанову № 4397 від 10.09.2025 року і закрити провадження у справі. 
Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 18, 31 КАС України.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2025 поновити ОСОБА_1 - строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі. 
Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в справі за адміністративним позовом.
Не погоджуючись з позовними вимогами, на адресу суду 14.01.2026 року (вх. №1734) надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача. Відповідно до наданого відзиву, представник зазначив, що 02.09.2025 року під час опрацювання мобілізаційних заходів у Пересипському районі м. Одеси ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 з 18.02.2008 року перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний другої категорії, загального військового обліку солдатів та сержантів запису за військовою спеціальністю «ВОС 600543 А». Користується правом на відстрочку. Надана відстрочка до 05.11.2025 року. 
Відповідач зазначає, що позивач, в строк 20.08.2025 року зазначений у повістці № 3536690 для проходження ВЛК не прибув, та не повідомив про причини не явки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
02.09.2025 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При складанні протоколу позивачу були роз`яснені його права та обов`язки, однак, позивач відмовився надати пояснення, зауважень щодо протоколу не висловив. В протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що розгляд справи відбудеться 10.09.2025 року о 11 год. про що ОСОБА_1 поставив підпис. 
Позивач на розгляд справи не з`явився, справа була розглянута начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 за відсутністю позивача, хоч позивач 02.09.2025 року був повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ст. 289 КУпАП постанова містить в собі порядок та строки оскарження. 
Постанову, було направлено позивачу за місцем роботи поштою 19.09.2025 року. 
З урахуванням викладеного представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог (а.с.25-32). 
До відзиву на позовну заяву представником відповідача надано постанову №4397 від 10.09.2025 року, протокол про адміністративне правопорушення №4397 від 02.09.2025 року, довідку –картку про перебування на обліку, історію повісток, копію квитанції від 19.09.2025 року, копію розпорядження № 633 від 15.08.2025 року, листа ТОВ «Одеський Хлібзавод № 4» повідомлення про отримання розпорядження, згідно якого зазначено, що 26.08.2025 року отримано розпорядження №633 від 15.08.2025 року № 11820 та повістки на ОСОБА_1 , супровідний лист про направлення постанови від 10.09.2025 року. 
В судове засідання призначене на 18 березня 2026 року сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, належним чином та своєчасно. 
Згідно положення ч. 1 ст. 205 КАС України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, суд виходить з такого.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що 26.08.2025 року він дізнався, що перебуває в розшуку, після перевірки документів виявилось, що сталась помилка, та йому було роз`яснено щодо звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 для зняття розшуку. 28.08.2025 року керівництво роботи повідомило про тримання повістки, яка надійшла Укрпоштою щодо необхідності явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних 20.08.2025 року, тобто повістка надійшла з запізненням. 
Позивач зазначає, що 02.09.2025 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та пояснив, що повістку про виклик на 20.08.2025 року, роботодавцем було отримано 26.08.2025 року, після надання пояснень йому було повідомлено про складання протоколу. 
В подальшому, 03.09.2025 року позивач зазначає, що він знову з`явився до відповідача та йому було повідомлено, що все з`ясовано і знято розшук. 
Про наявність постанови від 10.09.2025 року дізнався 26.11.2025 року, вважає постанову незаконною та просить її скасувати. 
Судом встановлено, що оскаржувана постанова №4397 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена 10.09.2025 року. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 в порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, в тому числі ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем обліку у строк та місце визначене у повістці та про причини не явки не повідомив у зв`язку з чим перебуває у розшуку органами НПУ за звернення Е3297925 від 20.08.2025 року, що підтверджується зібраними у справі доказами. На ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі: 17 000 грн (а.с.16). 
Щодо отримання повістки, судом встановлено, що листом від 26.11.2025 року ТОВ «Одеський Хлібзавод №4» на ім`я ОСОБА_1 щодо його звернення повідомляє, що 26.08.2025 року на адресу ТОВ «Одеський Хлібзавод №4» надійшов лист Укрпоштою від ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. 117, що підтверджується записом в журналі вхідної кореспонденції. В зазначеному листі знаходилось: розпорядження № 633 від 15.08.2025 року № 11820 та повістка на працівника ОСОБА_1 . 
До зазначеного листа надані документи, які були отримані підприємством. 
Так, відповідно до розпорядження № 633 встановлено, що ОСОБА_1 викликається з метою уточнення облікових даних на 20.08.2025 рік о 09 год. (а.с.12). 
Отже, судом встановлено, що виклик позивача згідно розпорядження було встановлено на 20.08.2025 рік, виклик (лист від ІНФОРМАЦІЯ_2 ) роботодавцем було отримано 26.08.2025 року, що підтверджено записом вхідної кореспонденції, отже, повідомлення про виклик було отримано за збігом терміну. 
Щодо обставин складання протоколу від 02.09.2025 року, як зазначає позивач, він після отримання повідомлення про явку одразу звернувся до відповідача з метою з`ясування обставин розшуку. 
Так, встановлено, що 02.09.2025 року було складено протокол №4397 згідно якого зазначено, суть адміністративного правопорушення: 20.08.20205 року о 09 год. 00 год. ОСОБА_1 в порушення обліку не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем обліку та не повідомив про причини не явки у зв`язку з чим перебуває в розшуку. Також, встановлено, що ОСОБА_1 поставив підпис на протоколі, та повідомлений про розгляд справи, який відбудеться 10.09.2025 року. 
Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. 
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.
Згідно ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ
Згідно ч.1 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Частиною 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ встановлено обов`язки громадян під час мобілізації, зокрема:
-військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз.8 ч.3 ст.22).
Судом встановлено, що повістку про виклик на 20.08.2025 рік, підприємство, роботодавець позивача отримало 26.08.2025 року, тобто за збігом 6 днів. 
Пунктом 41 Порядку №560 визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Постановою КМУ№ 270 від 05.03.2009 затверджено «Правила надання послуг поштового зв`язку» (далі Правила № 270). Ці Правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.
Пунктом 82 вказаних Правил № 270 передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). 
У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Отже, з огляду на досліджені докази судом встановлено, що повідомлення про виклик на 20.08.2025 року було отримано 26.08.2025, а відтак позивач фізично не міг з`явитися на визначені дату, оскільки не був обізнаний щодо такого виклику. 
Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.
Тому на переконання суду, відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 було відомо про необхідність з`явитися на виклик, у зазначений у повістці дату та час.
Тому, оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо накладення стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки ним не враховано об`єктивну обставину по справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки.
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Отже, саме на відповідача як орган, який уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 210-1 КУпАП покладено обов`язок щодо встановлення всіх фактичних обставин та дотримання процедури розгляду визначеної ст. 278 КУпАП.
У постанові від 31.03.2021 у справі № 676/752/17 Верховний Суд зазначив, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Процедурні порушення, а саме розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022 у справі №683/743/17, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 17 червня 2020 року у справі № 712/10440/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності, що у свою чергу позбавило позивача права на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема висловлення заперечень, надання доказів, тощо. 
Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.
Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями та принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення підлягаю задоволенню, шляхом скасування постанов та закриття провадження по справі.
На підставі викладеного та керуючись статтями 210-1 КУпАП, 73-77, 90, 205, 241-246, 251, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову від 10.09.2025 року № 4397 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити. 
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 23.03.2026р. 
Суддя: