ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"17" лютого 2026 р.	 	Справа № 916/4561/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши справу,
за позовом: Комунальної установи "ОДЕСРЕКЛАМА" Одеської міської ради (65091, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д; код ЄДРПОУ 25830211), 
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП" (65017, м. Одеса, вул. Поїзна, буд. 1; код ЄДРПОУ 39348820),
про стягнення 206109,56 грн.
Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи.
Обставини справи.
Комунальна установа "ОДЕСРЕКЛАМА" Одеської міської ради звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП", в якій просить суд стягнути пеню за неналежне виконання умов договорів у розмірі 206109,56 грн. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2025 справу № 916/4561/25 передано на розгляду судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.
Ухвалою від 17.11.2025 суд прийняв позовну заяву Комунальної установи "ОДЕСРЕКЛАМА" Одеської міської ради до розгляду та відкрив провадження у справі № 916/4561/25. Прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позовну заяву, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), протягом 16 днів з дня отримання даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. 
02 січня 2026 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП" надійшло клопотання про зменшення суми неустойки (пені), в якому відповідач просить суд зменшити розмір пені до 40000,00 грн.
Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.
Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд
ВСТАНОВИВ: 
Матеріали справи свідчать, що Комунальна установа “Одесреклама” Одеської міської ради (надалі – КУ “Одесреклама” або позивач) відповідно до Статуту створена шляхом перетворення Комунального підприємства “Одесреклама” Одеської міської ради (надалі – КП “Одесреклама”) відповідно до чинного законодавства України. З 11.05.2018 КУ “Одесреклама” є правонаступником прав та обов`язків КП “Одесреклама”. 
У відповідності до п. 1.5. Правил розміщення зовнішньої реклами в місті Одесі, затверджених рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 434 від 22.04.2008 (із змінами і доповненнями, в редакції чинній на момент укладання спірного договору) (далі – Правила № 434) КП “Одесреклама” - комунальне підприємство “Одесреклама”, створене для реалізації господарської компетенції органів місцевого самоврядування у сфері зовнішньої реклами, виконання інших завдань та функцій, визначених цими Правилами, іншими актами органів місцевого самоврядування та міського голови. 
Такі самі функції перейшли до позивача. Так, відповідно п. 1.5. Правил № 434 у діючій редакції, КУ “Одесреклама” - Комунальна установа “Одесреклама” Одеської міської ради, створена для реалізації господарської компетенції органів місцевого самоврядування у сфері зовнішньої реклами, виконання інших завдань та функцій, визначених цими Правилами, іншими актами органів місцевого самоврядування та міського голови. Комунальна установа “Одесреклама” Одеської міської ради є уповноваженою особою власника місць розміщення рекламних засобів комунальної власності територіальної громади м. Одеси у сфері укладання договорів на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів. 
Згідно п. 4.1. Правил № 434 (у редакції, чинній на момент укладання договорів) КП “Одесреклама” було наділено завданнями із забезпечення економічно ефективного використання місць, що перебувають у комунальній власності, для розміщення зовнішньої реклами; забезпечення повноти надходжень до бюджету міста Одеси плати за користування вказаними місцями; укладання договорів з розповсюджувачами зовнішньої реклами на право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів у випадках, передбачених цими Правилами. 
Чинною редакцією п. 4.1. Правил № 434 передбачено, що КУ “Одесреклама” на виконання своїх завдань і функцій, зокрема, забезпечує повноту надходжень до бюджету міста Одеси плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Одеси; укладає договори з розповсюджувачами зовнішньої реклами на право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів у випадках, передбачених цими Правилами. 
Статутом КУ “Одесреклама” передбачено, що основною метою установи є задоволення міських, суспільних потреб шляхом реалізації господарської компетенції органів місцевого самоврядування в галузі формування сучасного міського дизайну, у тому числі у сфері зовнішньої реклами. 
У відповідності до п. 2.2. Статуту завданнями установи є, зокрема:
- забезпечення економічно ефективного використання місць, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, для розміщення засобів зовнішньої реклами, а також повноти надходжень до бюджету міста плати за користування вказаними місцями (пп. 2.2.1. Статуту); 
- укладання договорів з розповсюджувачами зовнішньої реклами на право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Одеси, для внесення плати суб`єктами господарювання за вказаними договорами відповідно до визначеного порядку (пп. 2.2.6. Статуту).
Товариство з обмеженою відповідальністю “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП” (надалі – ТОВ “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП” або відповідач) є розповсюджувачем зовнішньої реклами, з яким КП “Одесреклама” уклало договір на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів № 426-рд від 26.05.2016. Термін дії Договору продовжений до 25.01.2026. 
Між КП “Одесреклама” та ТОВ “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП” був укладений договір на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів № 418-р від 29.02.2016. Договір розірвано 24.08.2016.
Між КП “Одесреклама” та ТОВ “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП” був укладений договір на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів № 419-р від 09.03.2016. Термін дії Договору закінчився 08.09.2016.
Між КП “Одесреклама” та ТОВ “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП” був укладений договір на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів № 420-р від 15.03.2016. Термін дії Договору закінчився 14.06.2016.
Між КП “Одесреклама” та ТОВ “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП” був укладений договір на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів № 422-р від 14.04.2016. Договір розірвано 24.08.2016.
Між КП “Одесреклама” та ТОВ “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП” був укладений договір на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів № 444-р від 28.10.2016. Термін дії Договору закінчився 27.01.2017.
Між КП “Одесреклама” та ТОВ “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП” був укладений договір на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів № 457-р від 10.02.2017. Договір розірвано 26.04.2017.
Між КП “Одесреклама” та ТОВ “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП” був укладений договір на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів № 485-р від 08.02.2018. Договір розірвано 31.07.2018.
Між КП “Одесреклама” та ТОВ “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП” був укладений договір на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів № 486-р від 14.02.2018. Термін дії Договору закінчився 13.05.2018.
Додатками до Договорів Сторони узгодили "Перелік рекламних засобів, їх кількість та місця розташування" та "Бухгалтерський розрахунок плати за право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів".
Зазначені вище договори укладені між позивачем та відповідачем є типовим договором (додаток 3 до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 22 квітня 2008 року № 434 у редакції рішення виконавчого комітету Одеської міської ради 24.03.2011 № 120), зміст якого визначено та затверджено виконавчим комітетом Одеської міської ради.
У відповідності до розділу 2 Договору, Підприємство надає Користувачу право за плату тимчасово використовувати для розташування рекламних засобів місця на територіях, будівлях, спорудах, що є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси, або інших об`єктах, що перебувають на утриманні органів, підприємств, установ та/або організацій Одеської міської ради та не передані у власність іншим особам. Місця для розташування рекламних засобів та розрахунок плати за їх використання визначаються у відповідних додатках до цього Договору. Користувач використовує надані йому місця виключно за цільовим призначенням з дня укладання Сторонами цього Договору та відповідного додатку до нього, сплачує вартість користування цими місцями в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 
У відповідності до пп. 4.2.4. Договору, Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за цим Договором. 
Відповідно до п.п. 5.1. та 5.2. Договору:
- плата за цим Договором визначається на підставі тарифів та коригуючих коефіцієнтів до них, встановлених Виконавчим комітетом Одеської міської ради та чинних на момент укладання цього Договору; (плата за цим Договором визначається на підставі п. 14.6 Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Одесі в новій редакції, в редакції додаткової угоди від 01.09.2019 року);
- Користувач вносить плату за цим Договором щомісячно не пізніше 27 числа місяця, за який вноситься плата, шляхом перерахунку відповідних коштів до бюджету міста Одеси на відповідний рахунок, відкритий в органах Державної казначейської служби України, зазначений Договорі.
В подальшому до Договорів Сторони вносили зміни, які оформлені додатками та додатковими угодами. 
Позивач зазначає, що відповідач порушуючи строки оплати визначених у Договорах, несвоєчасно вносив плату за цими Договорами щодо тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів, внаслідок чого у ТОВ “НЬЮ КЕПІТАЛ-ІНВЕСТ ГРУП”, перед КУ “Одесреклама” виник борг по пені.
Таким чином, за твердженням позивача, у зв`язку із порушенням строків оплати визначених у Договорах, у відповідача сформувалась заборгованість по пені у загальному розмірі 206109,56 грн, яка складається:
- за договором № 418-р від 29.02.2016, за період з 29.02.2016 по 17.08.2016, становить 833,50 грн;
- за договором № 419-р від 09.03.2016, за період з 28.03.2016 по 08.09.2016, становить 976,17 грн;
- за договором № 420-р від 15.03.2016, за період з 28.03.2016 по 14.06.2016, становить 92,05 грн;
- за договором № 422-р від 14.04.2016, за період з 28.04.2016 по 19.07.2016, становить 162,08 грн;
- за договором № 444-р від 28.10.2016, за період з 28.11.2016 по 05.01.2017, становить 2,76 грн;
- за договором № 457-р від 10.02.2017, за період з 28.02.2017 по 07.04.2017, становить 4,11 грн;
- за договором № 485-р від 08.02.2018, за період з 28.02.2018 по 18.07.2018, становить 186,22 грн;
- за договором № 486-р від 14.02.2018, за період з 28.02.2018 по 10.04.2018, становить 3,89 грн;
- за договором № 426-рд від 26.05.2016, за період з 28.05.2016 по 29.08.2019, становить 5059,56 грн;
- за договором № 426-рд від 26.05.2016, за період з 01.03.2024 по 31.08.2025, становить 198789,22 грн.
Дані обставини стали підставою для звернення позивача за цим позовом до суду.
Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Комунальної установи "ОДЕСРЕКЛАМА" Одеської міської ради підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмові Договори на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів. 
В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).
Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
За змістом ст. 549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У випадку прострочення платежів, передбачених п.п. 5.1, 5.2 Договорів, Користувач сплачує на користь Управління пеню від суми простроченого платежу за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (п. 6.2 Договорів).
Нарахування штрафних санкцій та пені не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано (п. 6.4. Договорів).
Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Враховуючи викладене, та те, що відповідачем у клопотанні про зменшення неустойки (пені) не заперечується як факт несвоєчасного виконання ним зобов`язань за Договорами, так і правильність здійсненого позивачем нарахування пені в розмірі 206109,56 грн, суд доходить висновку про те, що названі обставини не підлягають доказуванню за правилами ч. 1 ст. 75 ГПК України.
Щодо клопотання відповідача про зменшення пені до 40000,00 грн, суд дійшов до таких висновків. 
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням ч. 1 ст. 550 ЦК України.
Суд відзначає, що за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
При цьому, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто врахувати інтереси обох сторін.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 73, частин 1, 3 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача, докази настання негативних наслідків та понесення позивачем збитків саме в результаті порушення (невиконання) відповідачем умов Договорів.
Суд зазначає, що стягнення штрафних санкцій не є основним доходом позивача та не може впливати на його господарську діяльність.
Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.
Отже, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).
Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.
Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 по справі № 918/116/19.
Разом з цим, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на те, що визначення розміру, на який зменшуються нараховані штрафні санкції, є суб`єктивним правом суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення суми пені на 50 % від суми пені, яка була визнана судом обґрунтованою.
При цьому, суд вважає, що ним дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін.
Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг у розмірі 103054,78 грн (206109,56х50%=103054,78).
При цьому, суд зазначає, що присуджені до стягнення штрафні санкції є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання зобов`язання, у зв`язку з чим доходить висновку, що зменшення розміру пені у цій справі не призвело до нівелювання самого значення пені, як відповідальності за порушення відповідачем зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів позивача у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених Договорами) отримання плати за надані послуги.
Підсумовуючи усе вищевикладене, суд вказує, що стягнення зазначеної позивачем у відповідному позові суми пені в повному обсязі не є співрозмірним із можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання, що враховано судом при винесенні даного рішення.
Інші наявні в матеріалах справи докази вищевикладених висновків суду не спростовують.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору повністю покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕАН" (65117, м. Одеса, вул. Давида Ойстраха (Затонського), буд. 18, кв. 49; код ЄДРПОУ 32184188) на користь Комунальної установи "ОДЕСРЕКЛАМА" Одеської міської ради (65091, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д; код ЄДРПОУ 25830211) суму пені у розмірі 103054,78 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2473,31 грн. 
3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Рішення підписано 17.02.2026.

Суддя Нікітенко С.В.