ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року Справа № 925/1614/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді – Васяновича А.В., 

секретар судового засідання – Ібрагімова Є.Р.,
за участі представників сторін:
від Смілянської окружної прокуратури – Куліш А.А. – прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури, 
від позивача – представник не з`явився, 
від першого відповідача – представник не з`явився, 
від другого відповідача – представник не з`явився, 
від третьої особи – Момотенко І.Г.- представник за довіреністю, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, 
м. Сміла, Черкаської області в інтересах держави в особі: 
Черкаської обласної державної адміністрації, 
м. Черкаси
до 1. Березняківської сільської ради Черкаського району 
Черкаської області, с. Березняки, Черкаського району, Черкаської 
області
2. Головного управління Держгеокадастру у Черкаській 
області, м. Черкаси
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 
Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси 
України», м. Київ в особі Філії «Центральний лісовий офіс» 
Державного спеціалізованого господарського підприємства 
«Ліси України», м. Черкаси
про витребування частини земельної ділянки з незаконного володіння, 
скасування державної реєстрації земельної ділянки та припинення 
права власності, 
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Черкаської області з позовом звернувся заступник керівника Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної (військової) адміністрації до Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області та Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про:
- усунення перешкоди державі в особі Черкаської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації речового права комунальної власності Березняківської сільської ради на земельну ділянку за кадастровим номером: 7123786500:02:000:1119, площею 29,4450 га, що розташована в адміністративних межах Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області;
- усунення перешкоди державі в особі Черкаської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером: 7123786500:02:000:1119, загальною площею 29,4450 га, що розташована в адміністративних межах Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області (колишня Плескачівська сільська рада), з одночасним припиненням усіх речових прав на неї.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06 січня 2025 року суддя Довгань К.І. прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі.
Справу вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (код ЄДРПОУ: 44768034) в особі Філії «Смілянське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (код ЄДРПОУ: 45101781).
Підготовче засідання було призначено на 10 год. 30 хв. 13 лютого 2025 року.
Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 30 хв. 25 березня 2025 року.
Ухвалою суду від 25 березня 2025 року суд повернувся до стадії підготовчого провадження у справі. Підготовче засідання було призначено на 11 год. 00 хв. 10 квітня 2025 року.
04 квітня 2025 року заступник керівника Смілянської  окружної прокуратури подав суду заяву про збільшення позовних вимог. 
Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року суд прийняв до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, підготовче засіданні відклав на 11 год. 00 хв. 03 червня 2025 року. 
Ухвалою суду від 03 червня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті було призначено на 10 год. 00 хв. 08 липня 2025 року.
Проте, судове засідання призначене на 10 год. 00 хв. 08 липня 2025 року не відбулося, у зв`язку з неналежним функціонуванням підсистеми відеоконференцзв`язку. 
Ухвалою суду від 08 липня 2025 року суд призначив судове засідання на 11 год. 30 хв. 09 вересня 2025 року. 
У зв`язку з припиненням повноважень судді Довганя К.І., справу №925/1614/24 передано на повторний автоматизований розподіл справ.
Відповідно до ст.ст. 6, 32 ГПК України вищезазначену справу 02 вересня 2025 року передано на розгляд судді Васяновичу А.В.
Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Васяновичем А.В. та призначено судом розгляд справи по суті на 11 год. 00 хв. 07 жовтня 2025 року.
Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд повернувся до стадії підготовчого провадження, прийняв до розгляду заяву прокурора про зміну предмету позову та відклав розгляд справи в підготовчому засіданні на 12 год. 30 хв. 20 жовтня 2025 року.
Отже, з урахуванням зміненого предмету позову судом розглядається позов прокурора про:
- витребування у власність держави в особі Черкаської обласної державної  адміністрації з незаконного володіння Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області частини земельної ділянки площею 2,6441 га, яка за каталогами координат ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» накладається на землі лісового фонду (квартал 106 виділ 20 Сунківського лісництва) та перебуває в постійному користуванні ДП «Ліси України», із земельної ділянки з кадастровим номером: 7123786500:02:000:1119, площею 29,4450 га, право власності на яку, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано за Березняківською сільською радою Черкаського району Черкаської області, номер запису про право власності 40361817 від 28 січня 2021 року;
- скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: 7123786500:02:000:1119, площею 29,4450 га, розташованої в межах Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, з одночасним припиненням таким рішенням права комунальної власності Березняківської сільської ради, зареєстрованого щодо вказаної земельної ділянки.
Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року було оголошено перерву в судовому засіданні до 11 год. 30 хв. 07 листопада 2025 року.
Водночас судом було враховано уточнення прокурора щодо назви позивача у позові та третьої особи. 
Ухвалою від 07 листопада 2025 року суд відклав розгляд справи в підготовчому засіданні до 11 год. 45 хв. 18 листопада 2025 року.
Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 30 хв. 06 січня 2026 року.
Прокурор та третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити повністю.
В матеріалах справи міститься клопотання Березняківської сільської ради про розгляд справи за відсутності його представника (с. 85-86, т. 1). 
Відзиву на позовну заяву суду не надав.
Позивач та другий відповідач в судове засідання не з`явилися. 
Другий відповідач у своєму відзиві на позов зазначав, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є неналежним відповідачем у даній справі, водночас, прокурором не обґрунтовано підстави для представництва інтересів держави в суді. 
Заперечення обґрунтовані тим, що у 2020 році було створено Березняківську об`єднану територіальну громаду.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 30-ОТГ від 03 грудня 2020 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» (далі – наказ) Березняківській сільській раді земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 549,4712 га, які розташовані за межами сіл Березняки, Велика Яблунівка, Плескачівка та Сунки Черкаського району Черкаської області.
До переліку переданих земель було включено також спірну земельну ділянку.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18 грудня 2024 року спірна земельна ділянка на праві комунальної власності належить Березняківській сільській раді.
Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах (далі – Держкомзем) від 04 листопада 1997 року № 110 створено державне підприємство Центр державного земельного кадастру при Держкомземі (далі – ДП «Центр ДЗК»), а наказом Держкомзему від 22 жовтня 2018 року № 164 затверджено статут ДП «Центр ДЗК» (надалі – статут). 
Відповідно до пунктів 3.3, 3.5 статуту, ДП «Центр ДЗК» має право від свого імені вчиняти правочини, набувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки, бути позивачем, відповідачем чи третьою особою у суді. ДП «Центр ДЗК» несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому майном на праві господарського відання майном згідно з законом. 
Як передбачено п.п. 3.6, 3.7 Статуту ДП «Центр ДЗК», Держава та Держкомзем не несуть відповідальності за зобов`язаннями ДП «Центр ДЗК».
Згідно норм Типового положення про районний (міський) відділ регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (далі - відділ), відділ є структурним підрозділом регіональної філії ДП «Центр ДЗК», нею створюється та їй підпорядковується.
Отже, враховуючи зміст позовних вимог, правову природу спірних правовідносин Головне управління є неналежним співвідповідачем у справі.
Другий відповідач вважає, що прокурор не виконав вимоги частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та не обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави в суді.
Таким чином, другий відповідач просив суд залишити позовні вимоги без розгляду. 
Разом з тим другий відповідач просив суд не покладати на нього витрати зі сплати судового збору.
У відповіді на відзив прокурор вказував, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 грудня 2024 року, державним реєстратором виконавчого комітету Березняківської сільської ради Кривдою І.В. 28 січня 2021 року зареєстровано право комунальної власності за Березняківською сільською радою на земельну ділянку за кадастровим номером: 7123786500:02:000:1119, площею 29,445 га, номер відомостей про речове право: 40361817. У складі земельної ділянки з кадастровим номером: 7123786500:02:000:1119, площею 29,445 га, перебуває частина земельної ділянки, площею 2,8 га, що відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення та перебуває в постійному користуванні Філії «Смілянське лісове господарство» ДП «Ліси України». 
Під час здійснення інвентаризаційних робіт було допущено порушення законодавства, внаслідок чого з державної власності незаконно вибула спірна земельна ділянка.
Водночас, спірна земельна ділянка на час її інвентаризації та реєстрації у Державному земельному кадастрі, а також передачі її у комунальну власність і на теперішній час, належить до земель державного лісового фонду, що підтверджується планово-картографічними матеріалами та не вилучалась з постійного користування державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства.
Тому прокурор вважає, що державна реєстрація земельної ділянки є незаконною та підлягає скасуванню, а головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є належним відповідачем у даній справі. 
Прокурор звертає увагу суду на те, що після встановленого порушення інтересів держави, Смілянською окружною прокуратурою ґрунтовно було проінформовано Черкаську обласну державну (військову) адміністрацію про даний факт своїм листом від 12 липня 2024 року за № 52-4629вих24.
Проте, адміністрація відповідних заходів щодо захисту інтересів держави, в тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом не вживала.
Третя особа в своїх письмових поясненнях вказувала, що у складі земельної ділянки з кадастровим номером 7123786500:02:000:1119 площею 29,4450 га перебуває частина земельної ділянки площею 2,8 га, що відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення та перебуває в її постійному користуванні.
Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» до виникнення спірного питання використовувало спірну земельну ділянку відповідно до п. 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України, в зв`язку з чим позов прокурора третя особа підтримує.
В судовому засіданні, яке відбулося 06 січня 2026 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1614/24.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представника третьої особи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:
Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03 грудня 2020 року №30-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, передано Березняківській сільській раді земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 549,4712 га, які розташовані в адміністративних межах сіл Березняки, Велика Яблунівка, Плесачівка та Сунки (колишнього Смілянського району) Черкаського району Черкаської області.
Згідно з п. 32 додатку до вказаного наказу до переліку земельних ділянок на території Березняківської сільської ради включено земельну ділянку за кадастровим номером 7123786500:02:000:1119 площею 29,4450 га.
Разом з цим, згідно з п.п. 1, 2, 3, 4 рішення Березняківської сільської ради «Про початок реорганізації Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області та Плескічівської сільської ради Смілянського району Черкаської області шляхом приєднання до Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області» від 10 грудня 2020 року №3-1/VІІІ розпочато процедуру реорганізації юридичних осіб, у тому числі, Сунківської та Плескачівської сільських рад, шляхом приєднання до Березняківської сільської ради, яка є правонаступником активів та пасивів, всіх майнових прав та обов`язків Сунківської сільської ради та Плескачівської сільської ради.
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 грудня 2024 року державним реєстратором виконавчого комітету Березняківської сільської ради Кривдою І.В. 28 січня 2021 року зареєстровано право комунальної власності за Березняківською сільською радою на земельну ділянку за кадастровим номером 7123786500:02:000:1119 площею 29,445 га, за цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення.
Підставою вказаної державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 03 грудня 2020 року, наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 03 грудня 2020 року №30-ОТГ.
Разом з цим, частина земельної ділянки за кадастровим номером 7123786500:02:000:1119, площею 2,8 га, за матеріалами базового лісовпорядкування 2013 року накладається на землі лісового фонду квартал 106 виділ 20 філії ДП «Смілянського лісового господарства», що підтверджується викопіюванням з матеріалів лісовпорядкування 2013 року державного лісового фонду.
З користування державного підприємства вказана земельна ділянка не вилучалася.
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 28 жовтня 2022 року №932 припинено діяльність державного підприємства «Смілянське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме - приєднання до державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». 
Відповідно до п. 8 наказу від 28 жовтня 2022 року №932 Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків державного підприємства «Смілянське лісове господарство».
Факт правонаступництва сторони не заперечують.
Наказом спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 30 грудня 2022 року №170 «Про закріплення майна за філією «Смілянське лісове господарство» закріплено майно, права та обов`язки, які передані передавальним актом, затвердженим Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 30 грудня 2022 року №1260 затверджено передавальний акт державного підприємства «Смілянське лісове господарство».
За даними публічної кадастрової карти України земельна ділянка кадастровий номер 7123786500:02:000:1119 частково вкрита лісовою рослинністю та межує із земельними ділянками, що є державною власністю та відносяться до категорії земель лісового призначення та перебувають в постійному користуванні ДП «Смілянське лісове господарство», правонаступником якого є ДП «Ліси України». 
Земельна ділянка за кадастровим номером 7123786500:02:000:1119, що накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 106, виділі 20, за матеріалами лісовпорядкування 2013 року, площа накладення на лісові землі становить 2,8 га згідно з проєктом організації та розвитку лісового господарства ДП «Смілянське лісове господарство».
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч. 2 ст. 3 ЗК України земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.
Відповідно до абз. 2, 3 ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до ст. ст. 4, 5 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.
До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.
Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 55 ЗК України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.
Частиною 1 ст. 92 зазначеного Кодексу встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
В силу положень ст. ст. 19, 55, 84 ЗК України та ст. 5 Лісового кодексу України частина спірної земельної ділянки відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовується для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України.
Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
За ст.ст. 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.
Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.
Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. 
Планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.
Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами.
При вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України, (що були чинні на момент виникнення спірних відносин) якими визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 27 січня 2015 року у справі №21-570цс14, від 24 грудня 2014 року у справі №6-212цс14, від 25 січня 2015 року у справі № 6-224цс14 та Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі №707/2192/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі №278/1735/15-ц.
Отже, частина земельної ділянки у розмірі 2,8 га., що входить до складу землі зареєстрованої за Березняківської сільської ради на праві державної власності за кадастровим номером 7123786500:02:000:1119, фактично належить до земель лісового фонду державної форми власності, перебуває у постійному користуванні ДП «Смілянське лісове господарство», правонаступником якого є ДП «Ліси України» та належить до земель лісогосподарського призначення.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 7 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.ч. 4, 8 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастр України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15) та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Водночас, згідно з ч. 5 ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що землі лісового фонду, які за матеріалами лісовпорядкування знаходяться у користуванні державних лісогосподарських підприємств, належать до державної власності та перебувають у розпорядженні обласних державних адміністрацій.
Отже, на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 03 грудня 2020 року № 30-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» частину спірної земельної ділянки з кадастровим номером 7123786500:02:000:1119, яка відноситься до земель лісогосподарського призначення, було неправомірно передано з державної у комунальну власність.
Черкаською обласною державною (військовою) адміністрацією як розпорядником земель лісового фонду не приймались будь-які рішення щодо відчуження спірної земельної ділянки, вказана ділянка вибула з володіння власника поза його волею.
Приймаючи до уваги вищевикладене, наказом Держгеокадастру порушено інтереси держави в особі Черкаської обласної державної (військової) адміністрації.
Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до набувача цього майна з підстав, передбачених ст. 387 та 388 Цивільного кодексу України. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14.
Власник з дотриманням вимог ст. 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.
Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).
Натомість, можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі ст. 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння.
Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч. 3 ст. 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (ч.ч. 1-3 ст. 388 ЦК України).
Відсутність спрямованого на відчуження спірної земельної ділянки рішення повноважного органу державної влади - Черкаської обласної державної (військової) адміністрації - означає, що держава, як власник, волю (згоду) на її відчуження не виявляла, а тому спірна земля вибула з володіння власника поза його волею.
Таким чином, Черкаська обласна державна (військова) адміністрація згідно з ч. 3 ст. 388 ЦК України має право на витребування від Березняківської сільської ради земельну ділянку, яка вибула з її володіння поза її волею.
У своїй постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 904/1015/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18.
Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 1 та 15 жовтня 2019 року у справах № 911/2034/16 та № 911/3749/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17.
Відповідно до ст.ст. 162, 163 ЗК України охорона земель - це система правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського і лісогосподарського призначення, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, продуктивності земель лісогосподарського призначення, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення.
Завданням охорони земель є забезпечення збереження та відтворення земельних ресурсів, екологічної цінності природних і набутих якостей земель.
У порушення вимог законодавства щодо раціонального використання земель було змінено цільове призначення частини спірної земельної ділянки та вилучено землю лісогосподарського призначення за відсутності на те передбачених повноважень, визначених чинним законодавством, що сприяло в подальшому для передачі спірної земельної ділянки до земель комунальної власності.
Слід вказати, що другий відповідач не був позбавлений можливостей встановити факт часткового накладення земель лісогосподарського призначення на земельну ділянку загальною площею 29,4450 га, використовуючи при цьому, зокрема, публічну карту з фільтром (ліси).
Таким чином, наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 03 грудня 2020 року №30-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», яким частина спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення віднесена до земель сільськогосподарського призначення та передана до комунальної власності, а також дії Березняківської сільської ради щодо реєстрації спірної земельної ділянки за собою для сільськогосподарських потреб є незаконними.
Велика Палата Верховною Суду звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц, від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13).
Згідно з положеннями ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Статтею 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки – це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння кадастрового номера.
Відповідно до ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Також згідно з ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Положеннями ст. 21 ЗК України передбачено, що порушення порядку становлення та зміни цільового призначення земель, зокрема, є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державний земельний кадастр» закріплено основні принципи, на яких базується Державний земельний кадастр, зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.
Суд погоджується з доводами прокурора, що за наведених обставин, подальша наявність відомостей щодо прав на земельну ділянку з кадастровим номером 7123786500:02:000:1119, загальною площею 29,4450 га, у Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей.
Наразі земельна ділянка з кадастровим номером 7123786500:02:000:1119, загальною площею 29,4450 га, має цільове призначення – 17.00 землі резервного фонду, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення.
Визначені законом підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки не надають можливості усунути порушення прав позивача, оскільки у чинному законодавстві України відсутні механізми щодо самостійного звернення позивача до органів Держгеокадастру із заявою про скасування протиправного запису, який порушує його права.
Суд також погоджується з доводами прокурора, що ефективним способом захисту інтересів держави є саме скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки 7123786500:02:000:1119, загальною площею 29,4450 га.
Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
При цьому, поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним і може охоплювати не тільки фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене.
З огляду на особливу цінність земель лісогосподарського призначення, з урахуванням вимог наведеного вище законодавства, ефективне поновлення порушеного права можливе при скасуванні судом державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі із цільовим призначенням, яке не відповідає цільовому призначенню земель лісового фонду.
Таким чином, позовні вимоги прокурора про визнання незаконною та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 7123786500:02:000:1119 площею 29,4450 га підлягають задоволенню.
При цьому судом враховано, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень) (ч. 13 ст. 79-1 ЗК України).
За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо питання представництва прокурором інтересів держави суд зазначає, що стаття 23 Закону України «Про прокуратуру» визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 звернула увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц зазначила, що системне тлумачення абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
З матеріалів справи вбачається, що Смілянська окружна прокуратура зверталася з листом у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до Черкаської обласної державної (військової) адміністрації від 12 липня 2024 року за № 52-4629ВИХ-24, в якому повідомила про порушення інтересів держави та просила повідомити чи планується вжиття Черкаською обласною державною адміністрацією заходи щодо повернення частини вказаної земельної ділянки у власність держави в судовому порядку. (а.с. 29-30).
Листом від 12 липня 2026 року №52-4629вих-24 Черкаська обласна військова адміністрація повідомила Смілянську окружну прокуратуру про те, що вона не має можливості звернутися з позовом до суду, через відсутність коштів для сплати судового збору та не заперечує проти подання Смілянською окружною прокуратурою позовної заяви в інтересах держави. 
Листом від 24 грудня 2024 року №52-8111ВИХ-24 на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Смілянська окружна прокуратура повідомила Черкаську обласну військову адміністрацію про те, що нею підготовлено позовну заяву до господарського суду Черкаської області. 
Отже, враховуючи нездійснення Черкаською обласною державною адміністрацією заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів держави, враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави і визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов висновку, що прокурор в даному випадку належним чином обґрунтував та довів підстави для представництва інтересів держави в суді, а тому підстав для залишення позову без розгляду не вбачається. 
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.
Зокрема, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд не вбачає підстав для відступу від загального правила щодо розподілу судових витрат.
Отже, враховуючи зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, судовий збір за вимогу про витребування майна покладається на першого відповідача, а за немайнову вимогу - на відповідачів порівну. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 185, 237, 238, 240 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Витребувати у власність держави в особі Черкаської обласної державної  адміністрації з незаконного володіння Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області частини земельної ділянки площею 2,6441 га, яка за каталогами координат ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» накладається на землі лісового фонду (квартал 106 виділ 20 Сунківського лісництва) та перебуває в постійному користуванні ДП «Ліси України», із земельної ділянки з кадастровим номером: 7123786500:02:000:1119, площею 29,4450 га, право власності на яку, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано за Березняківською сільською радою Черкаського району Черкаської області (вул. Химичів, 1А, с. Березняки, Черкаська область, ідентифікаційний код 26358118), номер запису про право власності 40361817 від 28 січня 2021 року.
3. Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: 7123786500:02:000:1119, площею 29,4450 га, розташованої в межах Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, з одночасним припиненням таким рішенням права комунальної власності Березняківської сільської ради (вул. Химичів, 1А, с. Березняки, Черкаська область, ідентифікаційний код 26358118), зареєстрованого щодо вказаної земельної ділянки.
4. Стягнути з Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області (вул. Химичів, 1А, с. Березняки, Черкаська область, ідентифікаційний код 26358118) на користь Черкаської обласної прокуратури (ідентифікаційний код, бульв. Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000) 3 633 грн. 60 коп. судового збору.
5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, ідентифікаційний код 39765890) на користь Черкаської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02911119, бульв. Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000) – 1 211 грн. 20 коп. судового збору. 
Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України. 

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України. 

Повне рішення складено 16 лютого 2026 року. 

Суддя А.В.Васянович