Справа № 521/18119/25
Провадження № 2/521/1174/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року
Хаджибейський районний суд м.Одеси у складі 
головуючого судді – Мурзенко М.В.,
при секретарі – Корнієнко Л.В.
за участі представника позивачки адвоката Колеснікова І. Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хаджибейської державної нотаріальної контори у м.Одеса за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору—  ОСОБА_2 , про скасування запису про обтяження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибейського районного суду м. Одеси в жовтні 2025 року через систему «Електронний суд» звернувся представник ОСОБА_1 – адвокат Колесніков І.Л. до Хаджибейської державної нотаріальної контори Михальової Лідії Іванівни, за участі третьої особи: ОСОБА_2 про скасування запису про обтяження нерухомого майна.
Позов обґрунтовано наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на спадщину на вказану частину квартири було видано чоловіку спадкодавця ОСОБА_4 , який 21 квітня 2021 року уклав з ОСОБА_2 договір довічного утримання, предметом якого є вказана квартира. При посвідченні вказаного договору нотаріусом було накладено обтяження у вигляді заборони відчуження вказаної квартири, індексний номер: 57771336 від 21.04.2021. 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року по цивільній справі № 521/12481/21 визнано ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори м. Одеси Хілініченко Леоніду Опанасовичу на частин квартири за АДРЕСА_2 , що належала померлій ОСОБА_3 ; витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/6 частин вказаної квартири. На підставі вказаного рішення позивачкою було зареєстровано право власності на 1/6 частину квартири, також на користь позивачки відмовилась від прийняття спадщини інша спадкоємиця першої черги, її сестра ОСОБА_5 , внаслідок встановленої заборони позивачка має перешкоди в реалізації права власності та спадкових прав, не може оформити свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину квартири, яка належить їй у зв`язку із відмовою від спадщини її сестри, вважає наявну заборону відчуження квартири протиправною, оскільки вона поширюється на належну позивачці частку квартири, щодо якої ОСОБА_4 не мав вчиняти дій щодо розпорядження нею, а відтак й накладена заборона відчуження є незаконною, нотаріус відмовляє їй в скасуванні накладеної заборони на відчуження майна.
Враховуючи викладене, позивач просить скасувати запис про обтяження нерухомого майна №41614165, а саме заборону на нерухоме майно, що накладено на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 50,3 м2, житловою площею 34,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1935804551101) державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Михальовою Лідією Іванівною 21 квітня 2021 року (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57771336 від 21.04.2021 13:13:37) на підставі договору довічного утримання, серія та номер: 1-367 від 21.04.2021, що був посвідчений державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Михальовою Л. І. 
Ухвалою судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 16.10.2025 року позовна заява була залишена без руху.
Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.10.2025 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, вирішено питання про витребування доказів.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.
Справа розглянута судом в змішаній (паперовій і електронній) формі.
В судовому засіданні представник позивачки позовну заяву підтримав, просив її задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, також пояснив суду, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим правові підстави збереження встановленої заборони на відчуження квартири відсутні.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, від Хаджибейської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 128)
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 521/12483/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що прийняла спадщину, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна із чужого незаконного володіння, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_6 , суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.12.2018 р. (наявна в матеріалах електронної справи).
Позивачка є дочкою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 02.09.1961 р., копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00046098014 від 20.07.2024 р., з якого вбачається, що 31 липня 1982 р. було зареєстровано шлюб між позивачкою (уроджена— ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 , прізвище після шлюбу позивачки змінено на ОСОБА_9 , копією свідоцтва про розірвання вказаного шлюбу серії НОМЕР_3 від 12.01.1988 р.; копією свідоцтва про укладення шлюбу між позивачкою та ОСОБА_10 серії НОМЕР_4 від 24.09.1988 р., прізвище після шлюбу позивачки змінено з ОСОБА_9 на ОСОБА_11 , копією свідоцтва про смерть ОСОБА_10 серії НОМЕР_5 від 08.01.1991 р.; копією свідоцтва про укладення шлюбу між позивачкою та ОСОБА_12 , прізвище позивачки змінено з ОСОБА_11 на ОСОБА_13 . Копії вказаних документів наявні в матеріалах електронної справи.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.
14 грудня 2018 року позивачка, як донька померлої, звернулась до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 , було заведено спадкову справу № 103/2018 (а.с. 22-38), в матеріалах якої наявна заява сестри позивачки, ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 на користь позивачки (а.с. 36).
Також судом встановлено, що ОСОБА_4 , як чоловік померлої, 30 січня 2019 року звернувся до Малиновської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини, ОСОБА_3 06 листопада 2019 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мельник Л. В. йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на частину квартири за адресою АДРЕСА_1 , реєстр. № 2-1060, що підтверджується копією спадкової справи № 78г/2019, наявної в матеріалах цивільної справи № 521/12483/21 (а.с. 166-250, т.1).
21 квітня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, посвідчений Михальовою Л. І., державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, реєстр. № 1-367, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 61-62), у зв`язку із посвідченням якого нотаріусом було накладено заборону відчуження вказаної квартири до припинення вказаного договору чи його розірвання.
Відповідне обтяження зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.04.2021 року, номер запису про обтяження 41614165, індексний номер рішення 57771336, що підтверджується інформацією з вказаного реєстру від 14.04.2026 р. (а.с. 140-142).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року по цивільній справі № 521/12481/21 визнано ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори м. Одеси Хілініченко Леоніду Опанасовичу на частин квартири за АДРЕСА_2 , що належала померлій ОСОБА_3 ; витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/6 частин вказаної квартири, вказане рішення набрало законної сили.
Право власності на вказану частку зареєстровано за позивачкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з вказаного реєстру від 14.04.2026 р. (а.с. 140-142).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 20.07.2024 р. (а.с. 134).
17 вересня 2025 року позивачка звернулась до Хаджибейської державної нотаріальної контори у м.Одеса із усною заявою про зняття нотаріальної заборони, накладеної при посвідченні договору довічного утримання, на яку їй було надано письмову відповідь листом № 4186/01-16 від 17.09.2025 року, в якій було роз`яснено неможливість зняття заборони за її заявою, оскільки вона не є стороною договору довічного утримання.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно з ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Положеннями ст.391 ЦК України передбачене право особи вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
На час звернення з заявою до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а саме 1/6 частиною квартири за адресою АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року по цивільній справі № 521/12481/21, а також позбавлена можливості оформити спадкові права іншу 1/6 частину вказаної квартири, від якої на її користь відмовилась її сестра ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної безпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст.16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права може скористатись не любим, а цілком конкретним способам захисту свого права.
Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, врегульовані положеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Згідно із п. 4 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" державній реєстрації підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, зокрема, заборона відчуження та/або користування, арешт.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 10 вказаного Закону нотаріус - є державним реєстратором.
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 визначено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Пункт 9 частини 1 статті 34 вказаного Закону передбачено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації.
Вчинення нотаріальної дії «зняття заборони» регулюється статтею 74 Закону України «Про нотаріат», главою 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, із змінами, Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22.12.2010 (далі - Правила).
Стаття 74 Закону України "Про нотаріат", нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із: припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; смертю відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором або смертю другого з подружжя, що уклали спадковий договір.
Чинне законодавство не встановлює виключний круг суб`єктів, за заявою яких може бути знято заборону відчуження нерухомого майна.
Суд зауважує, що нотаріус не є стороною спірних правовідносин, що виникли у зв`язку із укладенням договору довічного утримання, а відтак Хаджибейська державна нотаріальна контора у місті Одеса не є належним відповідачем за вимогою про скасування відповідної заборони у зв`язку із порушенням прав позивачки, як співвласниці квартири та її спадкових прав як спадкоємиці після смерті матері ОСОБА_3 .
Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано (п. 58 постанови ВП ВС від 04.09.2018 р. по справі 823/2042/16).
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 помер, належним відповідачем за такими вимогами має бути набувач майна за договором довічного утримання, укладеного 21 квітня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого Михальовою Л. І., державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, реєстр. № 1-367, а саме — ОСОБА_2 . 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові.
Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову з цих підстав. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторону позивача.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Хаджибейської державної нотаріальної контори у м. Одеса за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору—  ОСОБА_2 , про скасування запису про обтяження нерухомого майна, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги – після закінчення його апеляційного перегляду, якщо за його результатами рішення було залишено без змін. 
Повний текст рішення складений 24 квітня 2026 року.

Головуючий: