ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 березня 2026 року 	Справа № 160/36819/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
26 грудня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника Лаврищева Віктора В`ячеславовича через систему "Електронний Суд" звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ІК ЮО 44118658) щодо несписання безнадійного податкового боргу ФО-П ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки (код класифікації доходів бюджету 21080900) на суму 4200,8 грн (дата виникнення 17.12.2007 – 759,25 грн, 02.10.2009 - 3441,55грн) та адміністративних та інших санкцій (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплені за ГУ ДПС) (код класифікації доходів бюджету 21081103) на суму 1700,00 грн (дата виникнення – 24.06.2010), загалом 5900,80 грн.;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (ІК ЮО 44118658) прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу ФО-П ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки (код класифікації доходів бюджету 21080900) на суму 4200,8 грн (дата виникнення 17.12.2007 – 759,25 грн, 02.10.2009 - 3441,55 грн) та адміністративних та інших санкцій (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплені за ГУ ДПС) (код класифікації доходів бюджету 21081103) на суму 1700,00 грн (дата виникнення – 24.06.2010), загалом 5900,80 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що має несплачені штрафні санкції, які набули статусу безнадійного податкового боргу за спливом строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України, з огляду на що зазначений безнадійний борг повинен бути списаний відповідачем відповідно до приписів статті 101 Податкового кодексу України. Проте відповідачем допущено протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 року року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач 14.01.2026 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що у відповідності до пункту 37.3 статті 37 Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: 37.3.1. ліквідація юридичної особи; 37.3.2. смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; 37.3.3. втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; 37.3.4. скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб. Виходячи з положень пункту 37.3 статті 37 Податкового кодексу України під жодну із визначених підстав щодо припинення податкового обов`язку фізична особа ОСОБА_1 не підпадає та відповідно до статті 16.38 Податкового кодексу України залишає за собою обов`язок добровільної сплати податкового боргу. Позивач протягом тривалого часу не вживав заходів для добровільного погашення податкового боргу, не оскаржив рішення контролюючого органу, чим фактично підтвердив узгодженість відповідних нарахувань та їх правомірність.
Позивачем 20.01.2026 року подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідачу відзиві на позов жодним чином не висловив свою позицію щодо процедури саме списання безнадійного податкового боргу позивача, яка зазначена у якості підстав для задоволення позовних вимог.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець та 24.11.2025 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
В інтересах ОСОБА_1 представником - Лаврищевим В. було направлено на адресу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області адвокатський запит вих.№АЗ-09/25 від 11.09.2025 року, в якому просив надати:
- розшифрування даних в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 11.09.2025 про заборгованість по платежу: «Адміністративний штраф та інші санкції за кодом бюджетної класифікації 21081103» в сумі 6100,00 грн. (період, підстава та інше); 
- рішення про застосування штрафних (фінансових) санкції» форми «С» №0003182330 від 01.10.2007 р., сума боргу 1700,00 грн., рішення районної ДПІ згідно постанови КМУ від 02.06.2002 р. №790 «Про затвердження Порядку застосування фінансових санкції, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР, чинний до 2024) про застосування фінансових санкції №00080/2330 від 25.05.2010 р., термін сплати 24.06.2010 р.», сума боргу 4400,00 грн.; 
- розшифрування даних в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 11.09.2025 р. про заборгованість по платежу: «Штрафні санкції за кодом бюджетної класифікації 21080900» в сумі 4534,80 грн. (період, підстава та інше);
- рішення про застосування штрафних (фінансових) санкції» форми «С» №0003172330 від 01.10.2007 р., сума боргу 1093,25 грн., рішення про застосування штрафних (фінансових) санкції» форми «С» №00007722330 від 10.04.2009 р., сума боргу 3441,55 грн.;
- повідомити чи враховані в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) або в інших відповідних облікових базах даних ДПС України станом на 11.09.2025 р. результати розгляду адміністративної справи №2а-10822/10/0470;
- повідомити чи враховані в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) або в інших відповідних облікових базах даних ДПС України станом на 11.09.2025 результати розгляду адміністративної справи №2а-13481/10/0470.
Листом № 81363/6/04-36-07-08-16 від 17.09.2025 року повідомлено позивача, що станом на 11.09.2025 р. згідно інтегрованої картки платника податків у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 6234,8 грн., в тому числі:
1. адміністративні штрафи та інші санкції, код класифікації доходів бюджету 21081103 в сумі 1700,00 грн. – рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» №0003182330 від 01.10.2007 р.; 
2. штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм з регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, код класифікації доходів бюджету 21080900 в сумі 4534,80 грн. - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» № 0003172330 від 01.10.2007 р. та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» № 0000772330 від 10.04.2009 р.
Також листом повідомлено, що в інтегрованій картці платника по коду бюджетної класифікації 21080900 відображено нарахування у сумі 3441,55 грн. по рішенню про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» № 00007722330 від 10.04.2009 р. без врахування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2025 р. по справі № 2а-14592/09/0470.
В інтересах ОСОБА_1 представником - Лаврищевим В. було направлено на адресу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області заяву від 25.09.2025 року про списання безнадійного податкового боргу, в якій просив провести списання безнадійного податкового боргу ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у вигляді: адміністративні штрафи та інші санкції, код класифікації доходів бюджету 21081103, в сумі 1700,00 грн., штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм з регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, код класифікації доходів бюджету 21080900, в сумі 4534,80 грн.
Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 88458/6/04-36-13-07-16 від 22.10.2025 року відмовлено у списанні безнадійного податкового боргу з посиланням на пункт 37.3 статті 37 Податкового кодексу України та відсутність підстав для припинення податкового обов`язку, та відповідно до пункту 16.38 статті 16 ФОП ОСОБА_1 залишає за собою обов`язок добровільної сплати податкового боргу.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
У відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Отже невиконання платником податку обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Підпунктом14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.
Відповідно до підпункту 19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють функції, зокрема, щодо відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.
За змістом підпункту 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством.
Правила списання безнадійного податкового боргу врегульовані статтею 101 Податкового кодексу України, у відповідності до пункту 101.1 якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
У пункті 101.2 вказаної статті наведено перелік ознак, що дозволяють відрізнити податковий борг від безнадійного податкового боргу.
Так, під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема: податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу (підпункт 101.2.3).
Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 101.5 статті 101 Податкового кодексу України).
Наказом Міністерства фінансів України 28 липня 2022 року № 220 затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі – Порядок № 220).
Пунктами 1, 2 розділу ІІ Порядок № 220 визначено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі штрафні санкції, пеня, нараховані на такий податковий борг.
Безнадійним податковим боргом є, зокрема: податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу,- станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС (підпункт 5).
Визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється територіальними органами ДПС на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу для кожного з випадків, визначених пунктом 2 цього розділу (пункт 3 розділу ІІ Порядка № 220).
Пунктами 1, 2 розділу ІІІ Порядок № 220 визначено, що у випадках, передбачених підпунктами 1-5, 7, 8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.
У випадку, передбаченому підпунктом 6 пункту 2 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до територіального органу ДПС з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.
Структурний підрозділ територіального органу ДПС, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем кварталу (пункт 6 розділу ІІІ Порядок № 220).
Зміст наведених норм свідчить про те, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 2 розділу ІІІ Порядок № 220). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Так, пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України вказано, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Таким чином за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.
У такому разі контролюючий орган вживає заходів з метою погашення платником податку податкового боргу, до яких належать стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).
При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
У разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення цього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного» у розумінні підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України.
Судом не встановлено та відповідачем не підтверджено, що спірний податковий борг ФОП ОСОБА_1 було заявлено до стягнення шляхом подання відповідної позовної заяви.
Отже, податковий борг ФОП ОСОБА_1 у сумі 6234,8 грн., в тому числі: адміністративні штрафи та інші санкції, код класифікації доходів бюджету 21081103, в сумі 1700,00 грн., визначений згідно з рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми "С" №0003182330 від 01.10.2007 р., та штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм з регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, код класифікації доходів бюджету 21080900, в сумі 4534,80 грн., визначений згідно з рішеннями про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» № 0003172330 від 01.10.2007 р. та № 0000772330 від 10.04.2009 р., має бути списаний як безнадійний податковий борг.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до приписів ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2422,40 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією № 371220093 від 12.12.2025 року.
Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України “Про судовий збір”, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень (стаття 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”).
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір”, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору складає: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України “Про судовий збір”).
Отже, позивач, звертаючись до суду з однією немайновою вимогою повинен сплатити судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 968,96 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Також до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).
За приписами частин 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частин 4-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомоги, суд виходить із того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених 09 червня 2017 року Звітно-виборним з`їздом адвокатів України, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Аналізуючи наведені правові норми, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду разом з позовною заявою лише ордер на надання правничої допомоги № 1839732 від 25.12.2025 року.
Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд дійшов висновку відсутність підстав для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу на суму 10000 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ІК в ЄДРПОУ 44118658) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо несписання безнадійного податкового боргу ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки (код класифікації доходів бюджету 21080900) на суму 4200,8 грн. та адміністративних та інших санкцій (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплені за ГУ ДПС) (код класифікації доходів бюджету 21081103) на суму 1700,00 грн., загалом - 5900,80 грн.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (ІК в ЄДРПОУ 44118658) прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки (код класифікації доходів бюджету 21080900) на суму 4200,8 грн. та адміністративних та інших санкцій (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплені за ГУ ДПС) (код класифікації доходів бюджету 21081103) на суму 1700,00 грн., загалом - 5900,80 грн.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ІК в ЄДРПОУ 44118658) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) понесені позивачем судові витрати в сумі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 02 березня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков