ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 березня 2026 року 	Справа № 160/620/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

12.01.2026 року через систему «Електронний суд» позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо ненарахування та невиплати Позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 14 календарних днів, що передбачена статтею 19-1 Закону України "Про відпустки" обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
- зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу грошову компенсацію за невикористану відпустку при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 14 календарних днів, що передбачена статтею 19-1 Закону України "Про відпустки" обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Ухвалою суду від 16.01.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 16.01.2026 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- довідку про грошове забезпечення позивача за спірний період;
-докази сплати/несплати позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 14 календарних днів, що передбачена статтею 191 Закону України "Про відпустки" обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; 
- звернення позивача про нарахування та виплати спірного грошового забезпечення; 
- листи/відмови відповідача; 
- інформацію щодо відмови (підстави) у здійсненні виплат спірного грошового забезпечення;
- всі наявні докази щодо суті спору.
02.02.2026 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. У відзиві заявлено клопотання про залишення позову без розгляду. 
02.02.2026 року відповідачем до суду подано заява про виконання ухвали суду.
11.02.2026 року позивачем до суду подано відповідь на відзив. 
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 16.03.2026 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо клопотання про залишення позовної заяви без розгляду слід вказати про таке. 
Згідно з ч. 1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Положеннями ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено загальне правило, відповідно до якого для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Разом з тим, згідно із ч.3 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Слід вказати про те, що підстави, покладені в основу поданого представником відповідача клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, були вже досліджені судом . під час відкриття провадження у справі, та на даний час відсутні підстави для застосування строків позовної давності.
Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього кодексу.
Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена (ч. 3 ст. 240 КАС України).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він звертався із проханням до відповідача про виплату, зокрема, таких грошових коштів з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 , які позивач отримував щомісячно: 1. Щорічна основна відпустка за 2021 – 2025 роки, а саме: 1. 2022 рік – 20 календарних днів; 2. 2023 рік – 15 календарних днів; 3. 2024 рік – 30 календарних днів; 4. 2025 рік – 17 календарних днів; 2. додаткова відпустка, як учаснику бойових дій , відповідно до Закону України “Про відпустки”, пункту 12 статті 12 частини 3 Закону “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік - 14 календарних днів; 2. 2022 рік - 14 календарних днів; 3. 2023 рік - 14 календарних днів; 4. 2024 рік - 14 календарних днів; 5. 2025 рік - 14 календарних днів; 3. додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, як батьку трьох дітей до 15 років , відповідно до статті 19 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік – 10 календарних днів; 2. 2022 рік – 10 календарних днів; 3. 2023 рік – 10 календарних днів; 4. 2024 рік – 10 календарних днів; 5. 2025 рік – 10 календарних днів; 4. відпустка при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) , відповідно до статті 19-1 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік – 14 календарних днів (Копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 наявна в особовій справі); 5. відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання в Українській інженерно-педагогічній академії, відповідно до пункту 4 статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. за 2021 рік - чотири місяці; 6. відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», Українській інженерно-педагогічній академії та як вступнику до аспірантури Харківського національного університету ім.В.Н. Каразіна, відповідно до статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. за 2022 рік – 40 календарних днів; 2. за 2024 рік – 10 календарних днів; 7. відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», відповідно до статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2022 рік – 13 календарних днів; 2. 2023 рік – 37 календарних днів; 3. 2024 рік – 40 календарних днів; 4. 2025 рік – 55 календарних днів; 8. додаткова відпустка особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, відповідно до статті 6 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2024 рік – 2 календарних дні; 2. 2025 рік – 2 календарних дні;
дні відпочинку у дні донації крові або її компонентів та додаткові дні після здавання крові або компонентів крові, як безоплатному донору крові та компонентів крові , відповідно до статті 20 Закону України “Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме в дати здавання: 1. 2022 рік – 13 донорських днів (11.03.2022, 27.04.2022, 12.05.2022, 27.05.2022, 10.06.2022, 24.06.2022, 08.07.2022, 12.09.2022, 17.10.2022, 31.10.2022, 14.11.2022, 28.11.2022, 12.12.2022); 2. 2023 рік – 18 донорських днів (09.01.2023, 06.02.2023, 27.02.2023, 14.03.2023, 28.03.2023, 11.04.2023, 02.05.2023, 16.05.2023, 30.05.2023, 13.06.2023, 27.06.2023, 15.07.2023, 10.08.2023, 24.08.2023, 07.09.2023, 21.09.2023, 05.10.2023, 26.12.2023); 3. 2024 рік – 9 донорських днів (29.01.2024, 26.02.2024, 19.03.2024, 05.04.2024, 19.04.2024, 03.05.2024, 01.06.2024, 15.06.2024, 02.07.2024). 
Відповідач надав відповідь, у якій відмовляється виплатити кошти Позивачу. Станом на дату подачі цього позову за зверненням на гарячу лінію МОУ не здійснено в повному обсязі розрахунок з останнім, а саме не виплачено: 1. Щорічна основна відпустка за 2021 – 2025 роки, а саме: 1. 2022 рік – 20 календарних днів; 2. 2023 рік – 15 календарних днів; 3. 2024 рік – 30 календарних днів; 4. 2025 рік – 17 календарних днів; 2. додаткова відпустка, як учаснику бойових дій , відповідно Закону України “Про відпустки”, пункту 12 статті 12 частини 3 Закону “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року N260, а саме: 1. 2021 рік - 14 календарних днів; 2. 2022 рік - 14 календарних днів; 3. 2023 рік - 14 календарних днів; 4. 2024 рік - 14 календарних днів; 5. 2025 рік - 14 календарних днів; 3. додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину особу з інвалідністю з дитинства підгрупи АІ групи, як батьку трьох дітей до 15 років , відповідно до статті 19 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік – 10 календарних днів; 2. 2022 рік – 10 календарних днів; 3. 2023 рік – 10 календарних днів; 4. 2024 рік – 10 календарних днів; 5. 2025 рік – 10 календарних днів; 4. відпустка при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відповідно до статті 19-1 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік – 14 календарних днів (Копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 наявна в особовій справі) ; 5. відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання в Українській інженерно-педагогічній академії , відповідно до пункту 4 статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. за 2021 рік - чотири місяці; відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», Українській інженерно-педагогічній академії та як вступнику до аспірантури Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна , відповідно до статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року N260, а саме: 1. за 2022 рік – 40 календарних днів; 2. за 2024 рік – 10 календарних днів; 7. відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», відповідно до статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2022 рік – 13 календарних днів; 2. 2023 рік – 37 календарних днів; 3. 2024 рік – 40 календарних днів; 4. 2025 рік – 55 календарних днів; 8. додаткова відпустка особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, відповідно до статті 6 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року N260, а саме: 1. 2024 рік – 2 календарних дні; 2. 2025 рік – 2 календарних дні; 9. дні відпочинку у дні донації крові або її компонентів та додаткові дні після здавання крові або компонентів крові, як безоплатному донору крові та компонентів крові , відповідно до статті 20 Закону України “Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме в дати здавання: 1. 2022 рік – 13 донорських днів (11.03.2022, 27.04.2022, 12.05.2022, 27.05.2022, 10.06.2022, 24.06.2022, 08.07.2022, 12.09.2022, 17.10.2022, 31.10.2022, 14.11.2022, 28.11.2022, 12.12.2022); 2. 2023 рік – 18 донорських днів (09.01.2023, 06.02.2023, 27.02.2023, 14.03.2023, 28.03.2023, 11.04.2023, 02.05.2023, 16.05.2023, 30.05.2023, 13.06.2023, 27.06.2023, 15.07.2023, 10.08.2023, 24.08.2023, 07.09.2023, 21.09.2023, 05.10.2023, 26.12.2023); 3. 2024 рік – 9 донорських днів (29.01.2024, 26.02.2024, 19.03.2024, 05.04.2024, 19.04.2024, 03.05.2024, 01.06.2024, 15.06.2024, 02.07.2024). 
Таку бездіяльність позивач вважає протиправною у зв`язку із чим вимушених вернутись до суду із цим позовом.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідач заперечує проти вимог Позивача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 14 календарних днів, що передбачена статтею 19-1 Закону України "Про відпустки" обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Вказують, що грошова компенсація за невикористану відпустку, як соціальна гарантія може бути виплачена у разі наявності відповідного права на відпустки. Тому, при звільненні з військової служби, грошова компенсація за ненадані під час дії особливого періоду дні додаткових і соціальних відпусток (у тому числі військовослужбовцям – учасникам бойових дій) не виплачується.
Позивач не звертався з рапортом, з наданням підтверджуючих документів, щодо надання йому додаткової відпустки при народженні дитини. 
Виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», не має постійного характеру , тому не входить до складу грошового забезпечення. Відповідно до діючого законодавства України, а саме: Закону України ”Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, Постанови Кабінету міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Законом «Про відпустки» - не передбачено нарахування та виплати грошової компенсації за додаткову відпустку при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 14 календарних днів, що передбачена статтею 19-1 Закону України "Про відпустки" обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у зв`язку з чим позовні вимоги Позивача є необґрунтованими, не законними та такими, що не підлягають задоволенню.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 01.11.2021 року по 11.07.2025 року проходив військову службу за контрактом. 
Був звільнений з військової частини НОМЕР_1 . 
У періоди, що вказані у довідці про безпосередню участь особи в антитерористичній операції та у довідці про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні їх здійснення та у військовому квитку Позивачу, останній приймав участь в антитерористичній операції та у складі операції об`єднаних сил, у зв`язку із чим отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 03.08.2018 року. 
У 2024 році Позивач в ході оборони кордонів країни отримав важке поранення, та наразі перебуває на стаціонарному та амбулаторному лікуванні та було отримано статус особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни серії НОМЕР_3 від 15.09.2025 року.
Позивач звертався із проханням до відповідача про виплату, зокрема, таких грошових коштів з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, які позивач отримував щомісячно: 1. Щорічна основна відпустка за 2021 – 2025 роки, а саме: 1. 2022 рік – 20 календарних днів; 2. 2023 рік – 15 календарних днів; 3. 2024 рік – 30 календарних днів; 4. 2025 рік – 17 календарних днів; 2. додаткова відпустка, як учаснику бойових дій , відповідно до статті Закону України “Про відпустки”, пункту 12 статті 12 частини 3 Закону “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік - 14 календарних днів; 2. 2022 рік - 14 календарних днів; 3. 2023 рік - 14 календарних днів; 4. 2024 рік - 14 календарних днів; 5. 2025 рік - 14 календарних днів; 3. додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, як батьку трьох дітей до 15 років, відповідно до статті 19 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік – 10 календарних днів; 2. 2022 рік – 10 календарних днів; 3. 2023 рік – 10 календарних днів; 4. 2024 рік – 10 календарних днів; 5.2025 рік – 10 календарних днів; 4. відпустка при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) , відповідно до статті 191 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік – 14 календарних днів (Копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 наявна в особовій справі) ; 5.відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання в Українській інженерно-педагогічній академії , відповідно до пункту 4 статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. за 2021 рік - чотири місяці; 6. відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», Українській інженерно-педагогічній академії та як вступнику до аспірантури Харківського національного університету ім.В.Н. Каразіна , відповідно до статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. за 2022 рік – 40 календарнх днів; 2. за 2024 рік – 10 календарних днів; 7. відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», відповідно до статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2022 рік – 13 календарних днів; 2. 2023 рік – 37 календарних днів; 3. 2024 рік – 40 календарних днів; 4. 2025 рік – 55 календарних днів; 8. додаткова відпустка особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, відповідно до статті 6 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2024 рік – 2 календарних дні; 2. 2025 рік – 2 календарних дні;
дні відпочинку у дні донації крові або її компонентів та додаткові дні після здавання крові або компонентів крові, як безоплатному донору крові та компонентів крові , відповідно до статті 20 Закону України “Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме в дати здавання: 1.2022 рік – 13 донорських днів (11.03.2022, 27.04.2022, 12.05.2022, 27.05.2022, 10.06.2022, 24.06.2022, 08.07.2022, 12.09.2022, 17.10.2022, 31.10.2022, 14.11.2022, 28.11.2022, 12.12.2022); 2. 2023 рік – 18 донорських днів (09.01.2023, 06.02.2023, 27.02.2023, 14.03.2023, 28.03.2023, 11.04.2023, 02.05.2023, 16.05.2023, 30.05.2023, 13.06.2023, 27.06.2023, 15.07.2023, 10.08.2023, 24.08.2023, 07.09.2023, 21.09.2023, 05.10.2023, 26.12.2023); 3. 2024 рік – 9 донорських днів (29.01.2024, 26.02.2024, 19.03.2024, 05.04.2024, 19.04.2024, 03.05.2024, 01.06.2024, 15.06.2024, 02.07.2024). 
Відповідач надав відповідь, у якій фактично відмовляється виплатити кошти Позивачу. 
Позивач у позові вказує, що станом на дату подачі цього позову за зверненням на гарячу лінію МОУ нездійснено в повному обсязі розрахунок з останнім, а саме невиплачено: 1. Щорічна основна відпустка за 2021 – 2025 роки, а саме: 1. 2022 рік – 20 календарних днів; 2. 2023 рік – 15 календарних днів; 3. 2024 рік – 30 календарних днів; 4. 2025 рік – 17 календарних днів; 2. додаткова відпустка, як учаснику бойових дій , відповідно до Закону України “Про відпустки”, пункту 12 статті 12 частини 3 Закону “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік - 14 календарних днів; 2. 2022 рік - 14 календарних днів; 3. 2023 рік - 14 календарних днів; 4. 2024 рік - 14 календарних днів; 5. 2025 рік - 14 календарних днів; 3. додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину особу з інвалідністю з дитинства підгрупи АІ групи, як батьку трьох дітей до 15 років , відповідно до статті 19 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік – 10 календарних днів; 2. 2022 рік – 10 календарних днів; 3. 2023 рік – 10 календарних днів; 4. 2024 рік – 10 календарних днів; 5. 2025 рік – 10 календарних днів; 4. відпустка при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) , відповідно до статті 19-1 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2021 рік – 14 календарних днів (Копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 наявна в особовій справі) ; 5. відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання в Українській інженерно-педагогічній академії , відповідно до пункту 4 статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. за 2021 рік - чотири місяці; відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», Українській інженерно-педагогічній академії та як вступнику до аспірантури Харківського національного університету ім.В.Н. Каразіна, відповідно до статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. за 2022 рік – 40 календарних днів; 2. за 2024 рік – 10 календарних днів; 7. відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі, як студенту заочної форми навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», відповідно до статті 15 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, а саме: 1. 2022 рік – 13 календарних днів; 2. 2023 рік – 37 календарних днів; 3. 2024 рік – 40 календарних днів; 4. 2025 рік – 55 календарних днів; 8. додаткова відпустка особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, відповідно до статті 6 Закону України “Про відпустки”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року N260, а саме: 1. 2024 рік – 2 календарних дні; 2. 2025 рік – 2 календарних дні; 9. дні відпочинку у дні донації крові або її компонентів та додаткові дні після здавання крові або компонентів крові, як безоплатному донору крові та компонентів крові , відповідно до статті 20 Закону України “Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові”, пункту 18 статті 101 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пункту 3 розподілу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року N260, а саме в дати здавання: 1. 2022 рік – 13 донорських днів (11.03.2022, 27.04.2022, 12.05.2022, 27.05.2022, 10.06.2022, 24.06.2022, 08.07.2022, 12.09.2022, 17.10.2022, 31.10.2022, 14.11.2022, 28.11.2022, 12.12.2022); 2. 2023 рік – 18 донорських днів (09.01.2023, 06.02.2023, 27.02.2023, 14.03.2023, 28.03.2023, 11.04.2023, 02.05.2023, 16.05.2023, 30.05.2023, 13.06.2023, 27.06.2023, 15.07.2023, 10.08.2023, 24.08.2023, 07.09.2023, 21.09.2023, 05.10.2023, 26.12.2023); 3. 2024 рік – 9 донорських днів (29.01.2024, 26.02.2024, 19.03.2024, 05.04.2024, 19.04.2024, 03.05.2024, 01.06.2024, 15.06.2024, 02.07.2024). 
Окрім того, позивач у позові вказує про те, що під час звільнення позивачу було відмовлено у наданні щорічної основної відпустки. 
Встановлено, що позивач має 3х дітей. До матеріалів справи долучено: копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_3 , копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_2 та копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_4 . 
Враховуючи наведене, позивач не погодившись із відмовою відповідача щодо ненарахування та невиплати Позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 14 календарних днів, що передбачена статтею 19-1 Закону України "Про відпустки" обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
За частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, воно має забезпечувати належні умови для комплектування військових формувань та стимулювати високі результати служби. Порядок виплати грошового забезпечення встановлюють Міністр оборони України та керівники відповідних органів.
Відповідно до ч. 1, 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
Постановою КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 визначено тарифну сітку та додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб.
Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що грошове забезпечення складається з:посадового окладу; окладу за військовим (спеціальним) званням; щомісячних додаткових видів (підвищення, надбавки, доплати, винагороди постійного характеру, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Порядок виплати визначається, серед інших, Міністром оборони (стаття 9 Закону № 2011-XII).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення Збройних Сил України закріплені у Порядку №260, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.
Пункт 2 розділу І Порядку № 260 (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначає, що грошове забезпечення охоплює:
- щомісячні основні (посадовий оклад, оклад за званням, надбавка за вислугу років);
- щомісячні додаткові (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагорода за кібербезпеку, премія);
- одноразові додаткові (винагороди, додаткова винагорода на період воєнного стану, допомоги).
Пунктом 16 розділу І Порядку № 260 встановлено, що інші додаткові виплати, не передбачені цим Порядком, здійснюються згідно з чинним законодавством.
Пункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 (у редакції чинній на час звільнення позивача з військової служби) визначає, що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
На виконання Указів Президента від 24 лютого 2022 року № 64 та №69, Кабмін ухвалив постанову від 28 лютого 2022 року № 168, якою на період воєнного стану встановив додаткову винагороду: 30 000 грн щомісячно (крім строковиків); 100 000 грн тим, хто безпосередньо бере участь у бойових діях чи забезпечує оборону в районах ведення бойових дій, пропорційно часу участі. Виплата здійснюється на підставі наказів командирів.
У постанові від 23 вересня 2024 року в справі № 240/32125/23 Верховний Суд констатував, що, підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить застережень щодо заборони урахування винагороди у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за всі невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки. Навпаки, за приписами зазначеної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням. З урахуванням того, що додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ № 168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачувалася позивачу з березня 2022 року по січень 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначена винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки.
Отже, Верховний Суд зробив висновок, що винагорода, запроваджена постановою КМУ № 168 і виплачувана позивачу як щомісячний додатковий вид грошового забезпечення, має враховуватися у загальній сумі грошового забезпечення для обчислення компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, оскільки підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних винятків щодо урахування таких винагород.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14.01.2025 року по справі № 240/31245/23.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно матеріалів справи, позивач має 3х дітей. До матеріалів справи долучено: копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_3 , копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_2 та копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_4 . 
У частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (частина третя статті 9 цього Закону).
За умовами частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших, утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У пункті 2 цієї інструкції надано визначення терміну «грошове забезпечення», що означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.
Місячне грошове забезпечення складається із основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).
Пунктом 6 глави 8 розділу V інструкції № 558 встановлено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.
Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Отже, розрахунковою величиною для обрахунку грошової компенсації за невикористані дні відпустки військовослужбовця є його місячне грошове забезпечення.
Позивач ставить питанням про включення до складу його місячного грошового забезпечення як військовослужбовця додаткової винагороди, встановленої постановою №168, для обчислення грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток.
Позивач, як на підставі заявлених вимог, посилається на те, що слід стягнути з відповідача компенсацію за невикористану додаткову соціальну відпустку працівникам відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки".
Суд погоджується із доводами позивача, з огляду на таке. 
За змістом частин першої, другої статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки.
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Аналіз указаної норми свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч. 1 ст. 94 КЗпП України).
Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.
Згідно з пунктом 2.2.12 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, компенсація за невикористану відпустку входить до фонду додаткової заробітної плати.
Відповідно до Конвенцією Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" №95 (стаття 1), Кодексом законів про працю України (стаття 94), Законом України "Про оплату праці" (стаття 1) термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, та виплачені власником або уповноваженим ним орган (роботодавцем) працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).
За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.
Ця відпустка надається за календарний рік, а не за відпрацьований робочий рік. Вона може бути використана працівником у будь-який час протягом календарного року незалежно від відпрацьованого часу і дати народження дитини.
Якщо працівник, що має право на цю відпустку, з яких-небудь причин не скористався цим правом за декілька попередніх років, він може використати цю відпустку пізніше. На це вказує і Мінсоцполітики в листах від 20 вересня 2013 року № 807/13/155-13 і від 12 травня 2015 року №256/13/116-15, підкреслюючи, що строк давності, після якого втрачається право на додаткову відпустку на дітей, чинним законодавством не встановлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" не обмежив дію безпосередньо цієї норми на період воєнного стану. Тому вона є чинною, а отже право працівника на отримання компенсації за невикористані дні відпустки під час воєнного стану не скасовано.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" вказано, що, розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років.
Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року (далі - Наказ №260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. 
Разом з цим, Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” не обмежується, а також не визначається конкретний перелік додаткових відпусток, за які військовослужбовцям виплачується грошова компенсація у році звільнення, а отже, за вищевикладених обставин слід дійти до висновку, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 15 Закону України “Про відпустки”. 
Також, слід вказати про те, що у розумінні абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” додаткова відпустка у зв`язку з навчанням належить до переліку тих, у разі невикористання яких військовослужбовцям виплачується грошова компенсація. 
Обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується статтею 6, 15, 19, 191 Закону України “Про відпустки”.
Згідно матеріалів справи позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, тоді як наявність відповідного статусу у позивача підтверджується копією посвідчення серії. 
Тож, позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористану відпустку при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 14 календарних днів, що передбачена статтею 19-1 Закону України "Про відпустки" обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 14 календарних днів, що передбачена статтею 19-1 Закону України "Про відпустки" обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку при народженні дитини, а саме батьку при народженні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 14 календарних днів, що передбачена статтею 19-1 Закону України "Про відпустки" обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 16.03.2026 року.

Суддя В.В. Ільков