КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2026 року м. Київ справа №320/27184/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу «ЯГІДКИ» до Головного управління ДПС України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов сільськогосподарського виробничого кооперативу «ЯГІДКИ» до Головного управління ДПС України у м. Києві, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві, оформлене листом від 26.02.2024 № 13986/6/26-15-04-10-08, про визнання неподаною загальної звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік сільськогосподарського виробничого кооперативу «ЯПДКИ», прийнятої 20.02.2024 за №9034291295;
- зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві внести до реєстру платників єдиного податку запис про сільськогосподарський виробничий кооператив «ЯГІДКИ» як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2024.
Ухвалою від 29.07.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Свої вимоги позивач мотивує безпідставністю оскаржуваного рішення з огляду на відсутність правових підстав для його прийняття. 
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржуване рішення прийняте податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як вбачається з матеріалів справи, сільськогосподарський виробничий кооператив «Ягідки» (СВК «Ягідки», Кооператив) 20.07.2016 за номером запису 1 071 102 0000 036155 зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, основний вид економічної діяльності 01.25 вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників, що підтверджується витягом з ЄДР станом на 17.05.2023.
Відповідно з 20.07.2016 Кооператив перебуває на обліку за основним місце обліку в ГУ ДПС у м. Києві (ДПІ у Подільському районі).
Також, Кооператив обліковується за основним місцем обліку в ГУ ДПС у м. Києві та за неосновним - ГУ ДПС у Київській області (Києве - Святошинська ДПІ).
У 2020 році Кооператив перебував на спрощеній системі оподаткування на 4 групі, що підтверджується листом ГУ ДПС у м. Києві № 47436/10/26-15-04-07-18 від 13.03.2020.
З 01.01.2021 СВК «Ягідки» перебуває на загальній системі оподаткування зі сплатою податку на прибуток підприємств.
З метою переходу з 01.01.2024 на спрощену систему оподаткування та набуття статусу платника єдиного податку четвертої групи СВК «Ягідки» у порядку пп.198.8.1. п.298.8. сг. 298 ПК України подало до ГУ ДПС у м. Києві загальну звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі)) з Додатком № 1 Відомості про наявність земельних ділянок, Додатком № 3 Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2023 рік. 
Вказана звітність була прийнята та зареєстрована відповідачем за реєстраційним номером документа 9034291295 згідно з квитанцією № 2 від 20.02.2024. Також позивачем подано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2023 рік, яка становить 99,05, який був прийнятий відповідачем та зареєстрований за № 9034291086 згідно з квитанцією № 2 від 20.02.2024. 
Одночасно з цим, було надіслано до ГУ ДПС у Київській області (Києво - Святошинський район) звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з відповідними додатками, що була прийнята та зареєстрована за № 9034290091 згідно з квитанцією № 2 від 20.02.2024.
Позивач виявив, що у поданій податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи в рядку 9 Код адміністративно територіальної одиниці за місцем розташування земельної(их) ділянки(ок) за КАТОТТГ було допущено помилку, а саме вказано код за КАТОТТГ UA32080130000056481, що відповідає Дмитрівській територіальній громаді за місцезнаходженням земельних ділянок, замість коду адміністративно територіальної одиниці за основним місцем обліку Позивача - Подільський район м. Києва (ДПІ у Подільському районі).
З метою усунення вказаної помилки 21.02.2024 позивачем було подано уточнюючу загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи, в рядку 9 якої було вказано код адміністративно територіальної одиниці за місцем основного обліку позивача UA80000000000719633, що відповідає Подільському району м. Києва (ДПІ у Подільському районі) відповідно до Класифікатора адміністративно - територіальних одиниць та територій територіальних громад, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 290 від 26.11.2020.
Уточнююча загальна податкова декларація була прийнята та зареєстрована ГУ ДПС у м. Києві 22.02.2024 за № 9036412545, що підтверджується квитанцією № 2 від 22.02.2024.
Проте листом від 26.02.2024 № 13 986/6/26-15-04-10-08 ГУ ДПС у м. Києві повідомило СВК «Ягідки», що податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік, яка була прийнята 20.02.2024 за № 9034291295, вважається неподаною у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «код адміністративно - територіальної одиниці за місцем розташування земельної(их) ділянки(ок) за КАТОТТГ (при поданні загальної, нової загальної або уточнюючої загальної податкової декларації заповнюється код адміністративно-територіальної одиниці за місцезнаходженням платника за КАТОТТГ (основним місцем обліку)» (п. 48.4. ст. 48 гл. 2 розд. II Кодексу), оскільки в декларації вказано невірний код органу місцевого самоврядування за КАТОТТГ.
Як наслідок ГУ ДПС у Київській області листом від 01.03.2024 № 12318/6/10-36-04-11 також було прийнято рішення присвоїти статус «Не визнана як податкова звітність» податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи № 9034290091 від 20.02.2024, розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва № 9034290010 від 20.02.2024.
Позивач листом від 22.02.2024 № 240222/1 звернувся до ГУ ДПС у м. Києві із запитом про надання інформації щодо перебування Кооперативу на четвертій групі єдиного податку у 2024 році.
У свою чергу, листом від 18.03.2024 № 24275/6/26-15-04-10-08 ГУ ДПС у м. Києві повідомило, що СВК «Ягідки» не є платником єдиного податку четвертої групи - сільськогосподарські товаровиробники в 2024 році, що стало підставою для позивача звернення до суду з даним позовом.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.
Пунктом 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.
Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.
Тобто, до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків. 
Відповідно до п. п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:
- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Водночас п. п. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПК України передбачено, що платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Відповідно до п. 299.1, п. 299.2 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
Згідно п. 299.10. ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.
Отже Податковий кодекс України передбачає підстави для виключення з реєстру платників єдиного податку та визначає, що таке виключення здійснюється шляхом прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку, натомість реєстрація особи платником єдиного податку 4 групи здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру платників єдиного податку.
Наслідки несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені ст. 120 ПК України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах, при цьому ПК України не передбачає можливості відмови платнику в реєстрації платником єдиного податку четвертої групи у зв`язку з несвоєчасним поданням загальної звітної податкової декларації або уточнюючої декларації до неї.
Відповідно до ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.
Пунктом 48.3 ст. 48 ПК України зазначеної статті передбачено обов`язкові реквізити, які повинна містити податкова декларація. Згідно п 48.4. цієї ж статті, у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити інші обов`язкові реквізити, зокрема код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ.
Згідно п. 48.7 ст. 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.
Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Згідно п. 49.9 ст. 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Відповідно до п. 49.10 цієї ж статті відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється
Пунктом 49.11 ст. 49 ПК України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови
Відповідно до п. 49.15 ст. 49 ПК України, податкова декларація вважається неподаною за умови порушення норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48, абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу та надання або надсилання контролюючим органом платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації, зокрема засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" для податкових декларацій, поданих у такий спосіб.
Окрім цього, пп. 291.5-1 п. 291.5-1 ст. 291 ПК України визначено перелік суб`єктів господарювання, що не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи, при цьому Позивач не належить до жодної з визначених категорій.
Відповідно до п. 299.6. ст. 299 ПК України, підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:
1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;
2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;
3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.
Суд звертає увагу, що означений перелік не містить такої підстави, як несвоєчасне подання звітності відповідно до пп. 298.8.1. п. 298.8. ст. 298 ПК України.
При цьому, у даному випадку контролюючий орган не приймав рішення про відмову позивачу в реєстрації його як платника єдиного податку четвертої групи, обмежившись лише фактичним рішенням, оформленим листом від 26.02.2024, про відмову в прийняття загальної звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи, тим самим створивши передумови для неможливості реєстрації позивач в реєстрі платників єдиного податку.
Окрім зазначеного, згідно п. 299.10. ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Разом з тим, указане положення ст. 299 ПК України не застосовне до позивача, оскільки останній не був внесеним до реєстру платників єдиного податку.
Як зазначалось вище, контролюючий орган у листі від 26.02.2024 № 13986/6/26-15-04-10-08 вказав на те, що податкова декларація позивача вважається неподаною у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту.
Відповідач визнав неподаною лише податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік, що була прийнята 20.02.2024 за №9034291295, проте не прийняв аналогічного рішення щодо розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2023 рік, що був прийнятий за зареєстрований згідно з квитанцією № 2 від 20.02.2024 за № 9034291086.
Разом з тим, вимогами п. 48.3, 48.4. ст. 48 ПК України передбачено, що податкова декларація повинна містити необхідні обов`язкові реквізити.
У свою чергу, аналіз матеріалів справи свідчить, що податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік від 20.02.2024 містить усі необхідні реквізити та складена у відповідності до вимог ПК України. Більше того, помилка у зазначенні коду адміністративно - територіальної одиниці за місцем розташування земельної(их) ділянки(ок) за КАТОТТГ, на переконання суду, не впливає на порядок адміністрування податку контролюючим органом.
Більше того, відповідачем проігноровано самостійне виправлення позивачем помилки та подання уточнюючої загальної податкової декларації, прийнятої та зареєстрованої згідно з квитанцією № 2 від 22.02.2024 за № 9036412545 (щодо якої відповідачем не було прийнято окремого рішення про неприйняття), ще до направлення контролюючим органом листа про відмову у прийнятті звітності відповідно до приписів п. 50.1. ст. 50 ПК України (якщо згідно з відповідним розділом цього Кодексу з питань окремого податку, збору звітний (податковий) період не встановлено, податкова декларація подається та податкове зобов`язання сплачується у строки, передбачені цим пунктом для місячного базового звітного (податкового) періоду, крім випадків, коли подання податкової декларації не передбачено таким розділом цього Кодексу.)
Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі № 814/1394/15 зазначив таке: «Відповідно до пункту 299.1, пункту 299.2 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку. Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу), але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи».
Указаний висновок знайшов своє підтвердження й у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 580/2725/19. У цій постанові суд вказав: «Після отримання квитанцій № 2 позивач з 'ясував, що у звітній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік допущено механічну описку, а тому позивач для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, 22.04.2019 направив загальну звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік та відомості про наявність земельних ділянок.
22 квітня 2019 року позивач отримав квитанцію № 2, в якій зазначено документ доставлено до ГУ ДФС у Черкаській області (Чорнобаївський район). Прийнято пакет 22.04.2019 о 15:40:52. Відправник: Державна фіскальна служба України.
12 червня 2019 року листом ГУ ДФС в Черкаській області надано відповідь за N 2 76 7/23-00-54-12-010 "Про відмову у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи", де повідомлено, що у зв`язку з пропуском строку подачі звітності, фермерському господарству відмовлено в поданні (підтвердженні) статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік.
Суди правильно урахували, що наявна в матеріалах справи квитанція N 2 підтверджує направлення позивачем. 08.02.2019 звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2019 рік та прийняття її контролюючим органом, що не спростовано скаржником жодними доказами, які б відповідали вимогам ст. ст. 73 - 76 КАС України. Таким чином, підстави для прийняття контролюючи органом спірного у справі рішення були відсутні.
Колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі N 814/1394/15, оскільки обґрунтування касаційної скарги зводиться лише до того, що вказаний висновок Верховного Суду помилково застосовано до спірних правовідносин.
Так, скаржник в поданій касаційній скарзі вказує, що на час виникнення спірних правовідносин у справі № 814/1394/15 в Податковому кодексі. України був відсутній п. п. 5 п. 299.10 ст. 299, за змістом якого однією з підстав анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом, виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу є неподання таким, платником податкової звітності, передбаченої підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.
Щодо цих обставин, Суд уважає за необхідне зазначити, що, застосовуючи вказаний висновок Верховного Суду, суди попередніх інстанцій вказали на відсутність в п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу норми, відповідно до якої платник, який саме до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.
Отже, позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 24.01.2019 у справі №814/1394/15, обґрунтовано взята до уваги судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень у справі».
У постанові від 30.01.2018 у справі 816/3082/14 Верховний Суд зазначив таке: «Відтак, податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов`язкових реквізитів, у зв`язку з чим, платника податків письмово повідомляють про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Так, податкова звітність позивача не була визнана контролюючим органом податковою звітністю так як в ній не вірно зазначені обов`язкові реквізити, без уточнення виявлених контролюючим органом порушень.
Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що подані уточнюючі розрахунки містять всі необхідні реквізити, передбачені статтею 48 Податкового кодексу України.
Крім того, на кожний уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок видано квитанцію Л» 2 із зазначенням - прийнято.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що зазначені уточнюючі розрахунки відповідають вимогам податкового законодавства, а отже відсутні підстави не вважати їх податковою звітністю»
Відповідно до постанови Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 805/1005/15-а стадія прийняття податкової декларації контролюючим органом є по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник податкового органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.
Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №820/12047/15, від 17.11.2022 у справі № 804/14505/15.
Враховуючи встановлені судом у даній справі обставини та наведені правові положення, суд доходить висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог, правомірність яких не була спростована відповідачем.
Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов сільськогосподарського виробничого кооперативу «ЯГІДКИ» (04074, місто Київ, вулиця Новомостицька, будинок 25, офіс 2; код ЄДРПОУ 40671612) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві, оформлене листом від 26.02.2024 № 13986/6/26-15-04-10-08, про визнання неподаною загальної звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2024 рік сільськогосподарського виробничого кооперативу «ЯПДКИ», прийнятої 20.02.2024 за №9034291295.
Зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві внести до реєстру платників єдиного податку запис про сільськогосподарський виробничий кооператив «ЯГІДКИ» як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2024.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу «ЯГІДКИ» понесені останнім судові витрати у розмірі 2 422, 40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.