ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

12 березня 2026 року 	Справа № 160/37038/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» до КИЇВСЬКОЇ МИТНИЦІ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

29.12.2025р. через систему "Електронний суд" Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» звернулося з адміністративним позовом до КИЇВСЬКОЇ МИТНИЦІ та просить:
визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці щодо відмови в задоволенні заяви ТОВ «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» про внесення змін до митної декларації від 28.10.2025 року №2810-1, яке оформлене листом Київської митниці від 12.11.25 № 7.8-2/15-03/13/21214;
зобов`язати Київську митницю повторно розглянути заяву ТОВ «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» про внесення змін до митних декларацій від 28.10.2025 №2810-1 з урахуванням висновків суду.
Ухвалою суду від 30.12.2025 року позовну заяву залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 12.01.2026 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
рішення Київської митниці щодо відмови в задоволенні заяви ТОВ «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» про внесення змін до митної декларації від 28.10.25 №2810-1, яке оформлене листом Київської митниці від 12.11.25 № 7.8-2/15-03/13/21214;
заяву ТОВ «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» про внесення змін до митних декларацій від 28.10.2025 №2810-1;
митні декларації;
відомості/пояснення, щодо того, які саме підстави стали для прийняття спірного рішення;
листи/рішення митного органу; 
усі докази щодо суті спору.
28.01.2026 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.
28.01.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Київської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, у якій просить:
- здійснювати розгляд справи з викликом сторін та повідомити відповідача про дату та час розгляду справи в судовому засіданні.
Ухвалою суду від 02.02.2026 року клопотання Київської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» до КИЇВСЬКОЇ МИТНИЦІ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
03.02.2026 року позивачем до суду подано письмову відповідь на відзив.
09.02.2026 року митниця подали до суду заперечення на відповідь на відзив.
18.02.2026 року позивачем подано пояснення по справі. 
23.02.2026 року позивачем подані пояснення по справі. 
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 12.03.2026 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач, який є платником податку, зіткнувся із нехтуванням вказаним принципом зі сторони відповідача, адже подав всі наявні у нього на день митного оформлення документи, на підставі яких отримав дозвіл на переміщення товару через митний кордон України без зауважень та автентичність яких не спростована відповідачем, однак відомості у яких не були визнані відповідачем на підставі припущень та умовиводів, які не мають відношення до норм норм законодавства України з питань митної справи. 
Вважають, що викладена відповідачем у листі від 12.11.2025 року №7.8-2/15-03/13/21214 причина відмови суперечить вказаному принципу, адже не ґрунтується на об`єктивних відомостях, які б свідчили, що товар позивача не виготовлений на території Європейського Союзу. 
Вказують, що нормою Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, або Регіональної конвенції про пан-євро середземноморські преференційні правила походження не передбачено, що їх дія поширюється виключно на товари, які надходять в Україну за прямими контрактами від виробника, адже така позиція суперечила б принципу вільної торгівлі. 
Вважають, що відмова відповідача ґрунтується на припущенні, а не на обґрунтованому сумніві, адже відповідачу достеменно відомо про те, що як виробники, так і компанії посередники користуються пільгами, наданим виказаними двома міжнародними договорами. 
Вказують також про порушеннях митним органом процедури перевірки достовірності та правильності інформації, що міститься у наданому Товариством сертифікаті. 

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позивач так і не навів правових підстав необхідності внесення змін до митної декларації від 25.03.2025 № 25UA100430582114U5.
Позивачем разом з митною декларацією від 25.03.2025 №25UA100430582114U5 подавався сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 14.03.2025 № Y 21140102, однак декларантом при нарахуванні митних платежів не застосовано пільги щодо сплати відповідних платежів. 
Вказують, що звертаючись до митного органу із листом від 28.03.2025 № 28/03-1 позивач всупереч нормам Митного кодексу України та Положення про митні декларації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», належним чином не обґрунтовує підстави внесення змін до митної декларації від 25.03.2025 № 25UA100430582114U5. 
Під час митного оформлення товару в ЕМД №25UA100430582114U5 митну вартість товару визначено самим позивачем, митний орган не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, відтак немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу України. 
Митна вартість визначена позивачем самостійно. Крім того, надаючи відповідь на заяву позивача, оформлену листом від 12.11.2025 № 7.8-2/15-03/13/21214, митний орган не відмовив по суті у задоволенні заяви у внесенні змін до митної декларації від 25.03.2025 № 25UA100430582114U5, а лише констатував факт відсутності інформації від уповноваженого митного органу Королівства Нідерландів щодо результатів перевірки Сертифіката. 
Саме тому висновки Верховного Суду, що містяться у постанові від 23.11.2020 по справі № 809/984/18 не можуть застосовані до спірних правовідносин, оскільки у цьому випадку митний орган не відмовив по суті у задоволенні заяви про внесення змін до митної декларації з тих підстав, що це стосується перерахунку митних платежів, що мало у правовідносинах, досліджених у згаданій справі Верховним Судом.
Вказують також, що за позитивними результатами перевірки, здійсненої уповноваженими органами Королівства Нідерландів щодо походження товарів та підтвердження їх преференційного статусу, режим вільної торгівлі в рамках Угоди буде відновлено та у відповідності до вимог статті 301 МКУ сума надмірно сплачених митних платежів підлягатиме поверненню.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.03.2025 року відповідачем за митною декларацією №25UA100430582114U5 у вільний обіг випущений товар № 2, а саме сідельний тягач «DAF XF 480 FT» (кузов № НОМЕР_1 , 2020 р.в., виробник «DAF Trucks NV») із заявленням у графі 34 «Код країни походження» Європейського Союзу (EU). 
28.10.2025 року позивачем у в порядку ст. 269 Митного кодексу України подана заява № 2810 про внесення змін до митної декларації № 25UA100430582114U5, а саме внесення змін до гр. 36 «Преференція», 47 «Розрахунок податків» та В «Подробиці розрахунків» щодо товару № 2 шляхом зазначення коду пільги «410» для звільнення від сплати ввізного мита на підставі Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони. 
За результатами розгляду заяви позивача від 28.10.2025 відповідач прийняв рішення про відмову у внесенні змін до митної декларації №25UA100430582114U5, яке оформив листом від 12.11.2025 року № 7.8-2/15-03/13/21214. 
Позивач вважає рішення відповідача про відмову у внесені змін до митної декларації протиправною, тому звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до підпункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.
Частиною першою статті 4 Митного кодексу України (далі МК України) визначено, що митна декларація - це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури; митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
За приписами частин першої та третьої статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до частини першої статті 258 МК України, під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.
Законодавцем встановлено, що платник податків може самостійно виправити помилки, що містяться у раніше поданій податковій (митній) декларації.
Згідно з частинами першою та другою статті 269 МК України, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.
За змістом частини сьомої статті 269 МК України, порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статей 257, 260 та 269 МК України та підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195, пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 затверджено Положення про митні декларації (далі Положення №450).
Пунктом 37 цього Положення встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:
- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;
- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.
Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 Положення №450.
Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.
Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:
- необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;
- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;
- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;
- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.
Порядок оформлення аркуша коригування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 №1145 (далі Порядок №1145). Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що Аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення № 450, посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією, у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі. Пунктом 12 визначено порядок заповнення аркуша коригування у випадку доплати або повернення митних платежів та штрафних санкцій.
За приписами пункту 34 Положення №450 не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним Кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.
Аналізуючи положення статті 46 Податкового кодексу України, статей 257, 267, 269 Митного кодексу України, а також з урахуванням приписів підзаконних нормативно-правових актів, колегія суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.11.2020 у справі №809/984/18 дійшла такого правового висновку: до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації, а відмова митного органу у їх внесенні з тих підстав, що це стосується перерахунку митних платежів є протиправною. Вирішення питання перерахунку митних платежів є наслідком наявності або відсутності підстав для внесення таких змін. Відтак, при отриманні звернення декларанта або уповноваженої ним особи про внесення змін до митної декларації, митний орган може відмовити у внесені таких змін лише у разі відсутності законних підстав для їх внесення. Приписи пункту 37 Положення №450 не суперечать нормам статті 269 МК України, а визначають лише порядок внесення таких змін, в тому числі у разі необхідності повернення декларанту митних платежів.
Положення пункту 34 Положення №450 забороняють, зокрема:
- внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації за формою єдиного адміністративного документа;
- внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів;
- внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати;
- внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено);
- внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання;
- внесення змін до митної декларації за формою єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.
Отже, підставою для внесення змін у митну декларацію є наявність документів, які підтверджують необхідність внесення таких змін. 
При цьому, у Положенні №450 відсутній перелік обставин, які впливають на можливість внесення змін до митної декларації.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Згідно матеріалів справи, у зоні діяльності Київської митниці ТОВ «Велтранс Україна» проведене митне оформлення товару «сідельний тягач такий, що був у використанні: марка DAF; Модель: XF 480 FT; номер шасі, XLRTEH4300G299315, календарний рік виготовлення- 2020, Країна виробництва: EU. Виробник: DAF Trucks NV. Торговельна марка: DAF», за митною декларацією (далі – МД) від 25.03.2025 № 25UA100430582114U5 (товар № 2), із застосуванням режиму найбільшого сприяння.
Для відновлення режиму вільної торгівлі ТОВ «Велтранс Україна» листом від 28.03.2025 № 28/03-1 (вх. митниці від 02.05.2025 № 15146/13/7.8-1) надано оригінал сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 14.03.2025 № Y 21140102 (далі – Сертифікат), виданий уповноваженим органом Королівства Нідерландів. 
Відповідач у відзиві вказує про те, що експортер «BAS World B.V.» не є виробником товару «сідельний тягач такий, що був у використанні: марка DAF; Модель: XF 480 FT; номер шасі, XLRTEH4300G299315, календарний рік виготовлення - 2020, Країна виробництва: EU. Виробник: DAF Trucks NV. Торговельна марка: DAF», у митного органу відповідно до статті 34 (1) Доповнення І є обґрунтовані сумніви щодо наявності у нього вищезазначених документальних свідчень перелічених у статті 31 Доповнення І, на підстав яких можливо підтвердити преференційне походження товару. Також, у митниці наявна інформація, отримана від митних органів Європейського Союзу щодо не підтвердження преференційного походження товарів, експортованих «BAS World B.V.».
А отже, враховуючи наведене, листом від 12.11.2025 № 7.8-2/15-03/13/21214 було повідомлено ТОВ «Велтранс Україна» про відсутність інформації від уповноваженого митного органу Королівства Нідерландів щодо результатів перевірки вищевказаного Сертифіката. Також заявника повідомлено про те, що у разі отримання інформації від уповноваженого митного органу Королівства Нідерландів щодо результатів перевірки сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 14.03.2025 № Y 21140102, буде прийнято відповідне рішення щодо можливості відновлення режиму вільної торгівлі в рамках Угоди та про результати буде проінформовано ТОВ «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА».
Дослідивши докази по справі, слід вказати про те, що імпорт сідельного тягача «DAF XF 480 FT» (кузов № НОМЕР_1 , 2020 р.в., виробник «DAF Trucks NV») здійснювався на підставі контракту від 14.01.25 № VHO666182 із нідерландською компанією «BAS World B.V.», за яким було придбано 2 сідельні тягачі. 
Під час митного оформлення позивачем був наданий сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) від 14.03.25 № Y21140102 (код документа «0954» Класифікатора документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.09.12 № 1011), виданий компетентним органом Королівства Нідерланди. 
Відповідно до ч. 1 ст. 41 «Документи, що підтверджують країну походження товару» гл. 7 «Підтвердження країни походження товарів» Митного кодексу України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 «Документи, що підтверджують країну походження товару» гл. 7 «Підтвердження країни походження товарів» Митного кодексу України, країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації, крім випадків, якщо обов`язкове подання оригіналу такого документа для цілей визначення країни походження товару передбачено законами України або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 «Документи, що підтверджують країну походження товару» гл. 7 «Підтвердження країни походження товарів» Митного кодексу України, сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару. 
Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (ратифіковано із заявою Законом від 16.09.2014 №1678-VII, розміщена за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/984_011#n221) звільнення від сплати мит на товари походженням з договірних сторін. встановлено 08.11.17 Україна приєдналась до Регіональної конвенції про пан-євро середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція) (розміщена за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/984_006-16#Text ), за якою встановлено звільнення від сплати мит на товари походженням з договірних сторін. 
Саттею 15 Доповнення І Конвенції встановлює у п. (а), що товари підпадають під дію угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ а. 
Таким чином, походження ввезеного позивачем транспортного засобу з Європейського Союзу підтверджено в установленому законом порядку, факти підробки чи фальсифікації поданого сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) від 14.03.2025 № Y21140102 не встановлено, у звязку із чим на даний траснпортний засіб поширюється пільга зі сплати ввізного митна, зобовязання щодо чого Україна взяла на себе за 2 вищевказаними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Щодо доводів відповідача про посилання на те, що експортер автомобіля не є його виробником і це дає певні сумніви у походженні товару не ґрунтується на законі, адже ні Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ні Регіональною конвенцією про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження не встановлено, що їх правила та норми поширюються виключно на товари, експортером яких є виробник товару. 
У тексті сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) відсутня графа, в якій би зазначалась інформація про те, чи є експортер товару виробником товару, що прямо вказує на те, що видача сертифіката не пов`язана із статусом експортера (продавця) товару, як виробника.
Щодо змісту сертифікату, слід вказати таке.
Аналізом інформації у сертифікаті з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 14.03.25 № Y21140102 та порівнянням її із текстом Конвенції встановлено, що вимоги до його заповнення дотриманні та він містить заповнені належним чином всі графи без виправлень чи змін після видачі. 
В п. 7 ст. 16 Додатку І до Доповнення І Конвенції зазначені вимоги до митних органів, які видають сертифікати, які у випадку із сертифікатом позивача були дотриманні.
Під час видачі сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 14.03.2025 року №Y21140102 митними органами Королівства Нідерландивже встановлено та підтверджено походження товару з території Європейського Союзу. 
При цьому, слід вказати про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що тягачі «DAF XF 480 FT» виготовляються чи виготовлялись за межами Європейського Союзу або що тягач «DAF XF 480 FT» (кузов №XLRTEH4300G299315) виготовлений за межами Європейського Союзу.
Щодо перевірки сертифікату позивача, слід вказати, що матеріалах справи відсутні докази того, що до митних органів Королівства Нідерланди направлений запит з метою перевірки автентичності сертифікату позивача. 
Наданий лист відповідача на адресу Державної митної служби України від 28.05.25 № 7.8-2/15-03/4/9766 підтверджує тільки ініціювання направлення запиту, при цьому доказів направлення Державною митною службою України такого запиту не надано.
При цьому, встновлено, що відповідачем було здійснено проєкт запиту до митних органів Королівства Нідерланди, однак, до нього не було додано передбачені отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність. 
Проєкт запиту містить лише загальну фразу про не підтвердження преференційного походження експортованих товарів із посиланням на лист Волинської митниці, якого очевидно не має в розпорядженні митних органів Королівства Нідерланди.
Слід вказати, що згідно пояснень позивача, ТОВ «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» була отримана інформація про країну виготовлення тягача «DAF XF 480 FT» (кузов № НОМЕР_1 ). 
З відкритих джерел інформації встановлено, що ТОВ «ТРАК ЦЕНТР ЛТД» є офіційним імпортером в Україні продукції нідерландської компанії «DAF Trucks N.V.», у зв`язку із чим був направлений адвокатський запит щодо країни виготовлення тягача.
Листом від 12.02.26 № 1/12.02.26 ТОВ «ТРАК ЦЕНТР ЛТД» надало отриману від виробника компанії «DAF Trucks N.V.» копію сертифіката виробника з відомостями про тягач «DAF XF 480 FT» (кузов № НОМЕР_1 ). 
Згідно виконаного з використанням онлайн-інструменту перекладу, вказаний тягач виготовлений в нідерландському м. Ейндховен компанією «DAF Trucks N.V.» (п. 0.5 сертифікату), що підтверджує його походження з Європейського Союзу.
23.02.2026 року позивачем долучені до матеріалів документи із відповідним перекладом (сертифікат відповідності, бланки, тощо). 
Враховуючи наведене вище, слід дійти висновку, що оскільки документи, які подавалися до митного оформлення, свідчать про ймовірну наявність підстав та доведеність необхідності внесення змін до митних декларацій, відмова митного органу у наданні дозволу на внесення змін до митних декларацій є передчасною, та здійсненою без врахуванням всіх обставин, що мають значення. 
З метою повного відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та зобов`язати Київську митницю повторно розглянути заяву ТОВ «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» про внесення змін до митних декларацій від 28.10.2025 №2810-1 з урахуванням висновків суду, здійснених у цьому рішенні. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» до КИЇВСЬКОЇ МИТНИЦІ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» до КИЇВСЬКОЇ МИТНИЦІ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці щодо відмови в задоволенні заяви ТОВ «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» про внесення змін до митної декларації від 28.10.25 № 2810-1, яке оформлене листом Київської митниці від 12.11.2025 року № 7.8-2/15-03/13/21214. 
Зобов`язати Київську митницю повторно розглянути заяву ТОВ «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» про внесення змін до митних декларацій від 28.10.2025 №2810-1 з урахуванням висновків суду.
Стягнути з КИЇВСЬКОЇ МИТНИЦІ за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» судові витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 гривень. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТРАНС УКРАЇНА» (49051, м. Дніпро, вул. Олександра Оцупа, 2, код ЄДРПОУ 40883946).
Відповідач: КИЇВСЬКА МИТНИЦЯ (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8а, код ЄДРПОУ 43997555).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 12.03.2026 року.

Суддя В.В. Ільков