П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/14993/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 
22 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Білої Л.М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕЛЮДІЯ – ПЛЮС» до Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
09.03.2026 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ГУ ДПС у Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Прелюдія-Плюс" за період діяльності з 01.01.2018 по 31.12.2024 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, та за період з 05.03.2011 по 31.12.2024 з метою правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт перевірки від 24.04.2025 №7731/22-01-07-01/36397964, яким, зокрема, встановлено порушення ТОВ "Прелюдія-Плюс" вимог:
1) п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.2.1. п.139.2 ст.139 ІІК України, п. 1 ст. 9 Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, п.6, п. 19 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, пп.5.5. П(С)БО 25 "Спрощена фінансова звітність", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2000 №39, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2000 за №161/4382, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 544 415 грн.;
2) п.44.1 ст.44, абз. г) п.198.5 ст.198 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 декларації) за грудень 2024 в сумі 585686 грн;
3) п.201.1 п.201.10 ст.201 ПК України, п.ІІ Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015, №1307 ТОВ "Прелюдія-Плюс" не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкові накладні;
4) п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого ТОВ "Прелюдія-Плюс" розрахунки коригування на зменшення податкового кредиту, зареєстровано з порушенням граничних строків реєстрації;
5) пункту 2 етапі 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.06.1995 №265/95-ВР. із змінами та доповненнями пунктом 2 розділу II "Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 (із змінами та доповненнями).
Позивачем було надано Заперечення №09/05/2025-1 від 09.05.2025 до Акту перевірки, за результатами розгляду яких підтверджено висновки акту перевірки ТОВ "Прайм Технікс Україна" від 24.04.2025 №7731/22-01-07-01/36397964 в частині, що заперечувалась платником.
На підставі висновків акта перевірки, контролюючим органом прийнято та направлено ППР:
- від 29.05.2025 №11671/2201-0701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 598857 грн., з яких 544415 грн. за основним платежем та на 54442 грн. за штрафними санкціями;
- №11672/2201-0701, про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 583686 грн.;
- №11673/2201-0701 про застосування 72302,29 грн. штрафних санкцій за відсутність складення та/або реєстрації у законодавчо встановлені терміни податкових накладних/рохрахунків коригування на суму обсягу постачання без ПДВ 2918446,94 грн.;
- №11675/2201-0701 про застосування штрафних санкцій у розмірі 12834772,60 грн.
12.06.2025 позивачем подано до ДПС України скаргу про визнання протиправним та скасування частини ППР, а саме №11675/2201-0701 від 29.05.2025, №11673/2201-0701 від 29.05.2025, №11672/2201-0701 від 29.05.2025, №11671/2201-0701 від 29.05.2025.
За результатом розгляду скарги ДПС України прийняло Рішення №23484/6/99-00-06-01-01-06 від 13.08.2025, згідно якого Державна податкова служба України залишила без змін ППР ГУ ДПС у Хмельницькій області №11675/2201-0701, №11673/2201-0701, №11672/2201-0701, №11671/2201-0701 від 29.05.2025, а скаргу без задоволення.
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду для їх скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України), зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абзац 1 пункту 1.1 статті 1 ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Приписами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, в редакції, чинній на час вчинення спірних господарських операцій, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи (підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Кодексу).
Відповідно до статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
У відповідності до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За приписами пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
За приписами пунктів 200.1, 200.4 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Враховуючи викладене, право на формування податкового кредиту та зменшення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за рахунок витрат шляхом відображенням наслідків господарських операцій у податковій звітності, пов`язується з фактичним здійсненням цих господарських операцій, що має підтверджуватись документально.
Суд зазначає, що наявність податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.
Таким чином, визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податку показників податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Так, в розумінні статті 1 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХІV від 16.07.1999 (далі - Закон №996-ХІV) застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Частиною першою статті 9 Закону №996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Частиною другою цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати відповідні обов`язкові реквізити. Статтею 1 цього ж Закону встановлено, що первинний документ, це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Між тим, згідно пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Пунктом 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 визначено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Таким чином, обов`язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного, право платника на формування валових витрат є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість суду необхідно з`ясовувати, зокрема, обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Досліджуючи правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення форми "Р" №11671/2201-0701 від 29.05.2025, суд встановив таке.
Згідно Акту перевірки зазначено, що в порушення вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу, п.1 ст.9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", №996-ХІV від 16.07.1999, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, п.6 П(С)БО 16 "Витрати" затвердженого наказом Міністерства фінансів від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 №27/4248 ТОВ "Прелюдія-Плюс" завищено інші операційні витрати в загальній сумі в загальній сумі 2 918 429 грн., в тому числі за: 2022 рік в сумі 345 500 грн., 2023 рік в сумі 772 868 грн., 2024 рік в сумі 1 800 061 грн. в результаті віднесення до їх складу вартості транспортних послуг на підставі актів надання послуг, оформлених ТОВ "Інсерт" ПН 23654299, з порушенням вимог п.2 ст.9 Закону №996 та п.2.4 Положення №88, що не дає можливості достовірно оцінити понесені витрати.
Перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку 1013 "Прелюдія-Плюс" операцій з придбання транспортних послуг між складами ТОВ "Прелюдія-Плюс" па підставі актів надання послуг, складених ТОВ "Інсерт" (ЄДРПОУ 23654299) на загальну суму 2 918 429 грн. (без ПДВ).
Під час перевірки ТОВ "Прелюдія-Плюс" надавались акти наданих послуг, а також ТТН та реєстри до актів з переліком ТТН, видаткових накладних, накладних на переміщення, пунктів розвантаження, вартості доставки.
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, па підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону №996-ХІV визначено що первинні можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати, особу яка брала участь у здійсненні господарської.
Відповідно до вимог Закону №996-ХІV відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до вимог пункту 3.2 статті 3 цього Закону, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, то використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно пункту 1 статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Пунктом 2 статті 9 Закону №996-ХІV визначено що первинні можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:
- назву документа (форми);
- дату складання;
- назву підприємства, від імені якого складено документ;
- зміст та обсяг господарської операції,
- одиницю виміру господарської операції;
- посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати, особу яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Статтею 4 Закону №996-ХІV визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема на таких принципах:
• повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі (абзац другий);
• превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (абзац сьомий).
Іншим нормативним актом, що регламентує ведення бухгалтерського обліку, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується па даних бухгалтерського обліку є Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення №88).
Тобто, ТОВ "Прелюдія-плюс" отримувала від ТОВ "Інсерт" акти наданих послуг з ТТН та їх реєстрами, які повністю відповідають ознакам первинного документа та його обов`язковим реквізитам, зазначеним у статті 9 Закону №996-ХІV.
До всіх без виключення актів наданих послуг ТОВ "Інсерт" для ТОВ "Прелюдія-плюс"
надавалися реєстри ТТН на перевезення товарів між складами та до покупців. Дані реєстри містять дату, номер ТТН ваптажовідправника/пупкт навантаження, вантажоотримувача, перевізника, помер та дату видаткової накладної, пункт розвантаження, вартість перевезення.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки перевіряючих щодо нераціональності перевезень та їх здійснення нібито лише з метою мінімізації податку на прибуток є безпідставними та спростовуються наведеними вище фактами і документами.
У зв`язку з чим на переконання колегії суддів, усі перевезення мали реальний характер та були зумовлені розумними економічними причинами (оптимізація логістики через закриття складу, забезпечення торгових точок товаром, повернення/переміщення товару); кожна операція мала чітку ділову мету згідно з підпункту 14.1.231 ПК України - отримання економічного ефекту в майбутньому (дохід від продажу, економія витрат); усі операції належним чином задокументовані первинними документами та відповідають вимогам статті 9 Закону №996-ХІV та статті 44 ПК України.
Тобто, усі операції з перевезення товарів мали реальний характер, то підтверджується комплексом документів: товарно-транспортними накладними, накладними на внутрішнє переміщення, актами надання послуг з реєстрами ТТН.
Подальша реалізація товарів підтверджує реальність та економічну обґрунтованість їх переміщення.
Договір з додатками/додатковими угодами, укладений з ТОВ "Інсерт", містить всі істотні умови, необхідні для даного виду договору, включаючи порядок розрахунків за надані послуги, оплата здійснювалась на підставі виставлених перевізником рахунків, як це передбачено умовам договору.
Вартість транспортних послуг, відображена в актах надання послуг, є економічно обґрунтованою та відповідає ринковим цінам на подібні послуги.
Всі первинні документи містять підписи та печатки Сторін, факсимільне відтворення підпису не використовувалось.
Товариство має склади на території України, звідки здійснюється реалізація товарів, тому товариство, з метою реалізації вказаного товару має право здійснювати переміщення товару між власними складами. Транспортування товару здійснюється за допомогою перевізника ТОВ "Інсерт".
Отже, враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що висновки контролюючого органу, викладені в Акті перевірки щодо порушення, що полягає в завищенні "інших операційних витрат" у загальній сумі 2 918 429 грн. внаслідок віднесення до їх складу витрат на придбання транспортних послуг на підставі первинних документів, складених ТОВ "Інсерт" з порушенням, що не дає можливості достовірно оцінити понесені витрати - не підтверджені матеріалами справи, що призвело на неправомірного прийняття податкового повідомлення-рішення форми "Р" №11671/2201-0701.
Даючи оцінку доводам апелянта щодо правомірності податкового повідомлення-рішення форми "В4" №11672/2201-0701 та форми "ПН" №11673/2201-0701, колегія суддів зазначає наступне.
Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення є встановлене за результатами перевірки позивача порушення, що полягає в заниженні податкових зобов`язань з ПДВ в сумі 583 686 грн. на обсяг послуг, під час придбання яких суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, та які не використані позивачем в операціях, що є його господарською діяльністю.
Перевіряючим до перевірки надавалися акти наданих послуг з ТТН та їх реєстрами на переміщення між складами замовниками та реєстрами ТТН на доставку товарів до замовників, в яких зазначено пункти навантаження та розвантаження і вартість кожної операції.
Дані щодо завантаження та розвантаження товару містяться в ТТН, а кількість пройденого шляху вказується у шляхових листах. Всі ТТН було надано до перевірки перевіряючим, а шляхові листи наявні лише у перевізника - ТОВ "Інсерт".
Отримані від ТОВ "Інсерт" акти наданих послуг з ТТН та їх реєстрами, складені на реальні операції і повністю відображають господарську операцію та повністю відповідають визначенню первинного документа згідно Закону №996-ХІV .
Тому, суд зазначає, що перевіряючі безпідставно зробили висновок, що ТОВ "Прелюдія-Плюс" завищило податковий кредит, в порушення вимог п.44 1 ст.44, абз. г) п.п. 198,5 ст.198 ПК України занижено податкові зобов`язання з ПДВ всього в сумі 583 686 грн., в тому числі за: липень 2022 в сумі 7333 грн., серпень 2022 в сумі 7000 грн., вересень 2022 в сумі 14000 грн., жовтень 2022 в сумі 24167 грн., листопад 2022 сумі 14000 грн., грудень 2022 в сумі 2600 грн., січень 2023 в сумі 3750 грн., лютий 2023 в сумі 3034 грн., березень 2023 в сумі 3553 грн., квітень 2023 в сумі 3689 грн., травень 2023 в сумі 14870 грн., червень 2023 в сумі 13450 грн., липень 2023 в сумі 16031 грн., серпень 2023 в сумі 16047 грн., вересень 2023 в сумі 14744 грн., жовтень 2023 в сумі 20556 грн., листопад 2023 в сумі 18800 грн., грудень 2023 в сумі 26050 грн., січень 2024 в сумі 27020 грн., лютий 2024 в сумі 61973 грн., березень 2024 в сумі 30324 грн., квітень 2024 в сумі 48921 грн., травень 2024 в сумі 40500 грн., червень 2024 в сумі 45110 грн., липень 2024 в сумі 58798 грн., серпень 2024 в сумі 47366 грн., в результаті не нарахування податкових зобов`язань по послугах під час придбання яких суми ПДВ були включені до податкового кредиту, та які не використані в операціях, що є господарською діяльністю товариства.
Суд не погоджується з даним висновком перевіряючих, оскільки всі господарські операції були спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту, як-то приріст (збереження) активів та/або їх вартості, створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. Всі акти виконаних робіт на транспортування товарів між складами та до замовника, а також надані перевізником ТТН та інші документи відповідають визначенню первинного документа згідно Закону №996-ХІV.
Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки контролюючого органу, викладені в Акті перевірки щодо порушення, що полягає в заниженні податкових зобов`язань з ПДВ в сумі 583 686 грн. на обсяг послуг, під час придбання яких суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, та які не використані позивачем в операціях, що є його господарською діяльністю - не підтверджені матеріалами справи, що призвело на неправомірного прийняття податкового повідомлення-рішення форми форми "В4" №11672/2201-0701 та форми "ПН" №11673/2201-0701.
Аналізуючи доводи апелянта щодо правомірності податкового повідомлення-рішення форми "С" №11675/2201-0701, яким застосовано штрафні санкції в сумі 12 834 772,60 грн., суд апеляційної інстанції вказує слідуюче.
Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення є встановлене за результатами перевірки позивача порушення, що полягає в ненаданні особі, яка отримала товар, розрахункового документа встановленої форми та змісту на повну суму проведених розрахункових операцій, а саме: при торгівлі товарами (побутовою технікою) позивачем створено документи, у яких не зазначено адресу господарської одиниці.
ТОВ "Прелюдія-плюс" уклало договір оренди складського приміщення з ТОВ "Житомирський завод скловиробів" №35-ор від 26.05.2022, який згодом було продовжено згідно договору оренди №37-ор від 28.02.2024.
Після укладення договору оренди, товариство, згідно діючого законодавства, у встановлені терміни, подавало форму 20-ОПП (повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність) для реєстрації орендованого, за вказаним вище договором оренди, складу за адресою: Житомирська область, місто Житомир, вулиця Транспортна, буд.3.
З матеріалів справи встановлено, що в процесі подання форми 20-ОПП Товариству надійшло 12 відмов в реєстрації 20-01111 з причиною "Документ не прийнято до розгляду. Код КОАТУУ/КАТОТТГ визначено не вірно".
Після з`ясування цієї ситуації, після виправлення технічних помилок, ТОВ "Прелюдія-плюс" зареєструвало склад 46800003 (ідентифікатор об`єкту оподаткування) за адресою: місто Житомир, вулиця Транспортна, буд.3 - відомості відображені у формі 20-ОПП.
При здійсненні всіх продажів, покупцям, які придбавали товари, надавався розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведених розрахункових операцій.
Як зазначено вище, відповідно до договорів оренди №35-ор від 26.05.2022 та №37-ор від 28.02.2024, товариство, починаючи з 01.06.2022 орендує у ТОВ "Житомирський завод скловиробів" (ПН 00293203) приміщення за адресою м. Житомир, вул. Транспортна, 3, загальною площею 100,0 кв.м.
Господарська діяльність вище вказаного складу за вище зазначеною адресою підтверджується також і первинними документами, зокрема накладними на внутрішнє переміщення, товарно-транспортними накладними, видатковими накладними на реалізацію товарів та при здійснені реалізації товарів за готівку здійснювалась з використанням вище вказаного ПРРО
Крім того, на вимогу ГУ ДПС у Хмельницькій області №5691/6/22-01-07-01-09 від 10.04.2025 було проведено інвентаризацію запасів за адресою розміщення господарської одиниці з ідентифікатором 46800003, а саме за адресою, яка зазначена в прийнятій формі 20-ОПП: Україна, Житомирська обл., м. Житомир, вулиця Транспортна, буд. 3.
Результати проведення інвентаризації оформлено інвентаризаційними описами.
За результатами інвентаризації - розбіжностей не виявлено.
Товариство не мало та не має у власності та в оренді будь-яких приміщень, в тому числі складських, розташованих в Житомирській області.
Таким чином, встановлено, що в електронній системі ДПС відображалася неіснуюча адреса, що в свою чергу свідчить про некоректність роботи електронної системи ДПС.
Ця технічна помилка не може бути підставою для накладення штрафу згідно пункту 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.06.1995 №265/95-ВР, із змінами та доповненнями пунктом 2 розділу II "Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів", оскільки вона не вплинула на фактичне здійснення розрахункових операцій.
Вся реалізація товарів, починаючи з дати реєстрації ПРРО в червні 2022, відбувалась з суворим дотриманням законодавства - з видачею всіх розрахункових документів на повну суму реалізованого товару, повного сплатою усіх податків, з реалізованого товару, отже товариство не здійснювало ухилення від сплати податків.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що висновки контролюючого органу, викладені в Акті перевірки щодо порушення, що полягає в ненаданні особі, яка отримала товар, розрахункового документа встановленої форми та змісту на повну суму проведених розрахункових операцій, а саме: при торгівлі товарами (побутовою технікою) позивачем створено документи, у яких не зазначено адресу господарської одиниці. - не підтверджені матеріалами справи, що призвело на неправомірного прийняття податкового повідомлення-рішення форми "С" №11675/2201-0701.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану учасників справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача 8000 грн.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Моніч Б.С.