Справа № 585/833/26 
Номер провадження 1-кп/585/274/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника – ОСОБА_6 ,
представника потерпілого – ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ромни Сумської області матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за № 12026200470000037 від 13.01.2026 року щодо :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області, українця, громадянина України, студента 2-го курсу ДПТНЗ «Глинський професійний аграрний ліцей», неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

На території України введено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України від 21 жовтня 2025 року №4643-IX "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", котрий з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року продовжено строком на 90 діб.
13.01.2026 року, ОСОБА_4 ,прийшов до приміщенні спального корпусу КЗ СОР «Глинська спеціальна школа» та перебуваючи в приміщенні вище вказаної школи, у останнього виник злочинний умисел вчинити крадіжку речей, належних КЗ СОР «Глинська спеціальна школа».
13.01.2026 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебував на території КЗ СОР «Глинська спеціальна школа» за адресою: Сумська область, Роменський район, вул.. Партизанська, 12. Проходячи повз приміщення спального корпусу навчального закладу побачив, що двері відчинені. Переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, умисно, в умовах воєнного стану, переконавшись, що в середа нікого немає та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов вітальню, що перебуває на першому поверсі спального корпусу, таємно викрав, а саме взяв з тумби телевізор, телевізор марки «Hisense» моделі «55A7100F», (ринкова вартість якого, згідно висновку експерта від 16.01.2026 №СЕ-19/119-26/746-ТВ становить 12433 грн.) та в подальшому покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 12433, 00 грн.
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальних збиті потерпілому КЗ СОР «Глинська спеціальна школа» на загальну суму 12433 грн. 00 коп.
В подальшому викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, за викладених в обвинувальному акті обставин. Додатково зазначив, що повернув викрадене майно потерпілому в той же день 13.01.2026 року в ночі, коли приїхали працівники поліції. Також обвинувачений зазначив, що в стані алкогольного сп`яніння він не перебував. 
Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, суд дійшов переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, характеризуючи дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , згідно ч. 4 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, згідно якого, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Як особа обвинувачений ОСОБА_4 характеризується наступним чином: на даний час є студентом 2-го курсу ДПТНЗ «Глинський професійний аграрний ліцей» за професією «Кухар, продавець продовольчих товарів», є дитиною сиротою позбавленою батьківсьго піклування, знаходиться під опікою закладу, посередньо характеризується за місцем навчання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Згідно висновку експертів №81 від 05.02.2026 року ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі не соціалізованого розладу поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Згідно довідки КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» від 22.01.2026 року № 01-55/523 ОСОБА_4 під наглядом лікаря психіатра перебував до 2026 року. Звертався за амбулаторною допомогою 22.01.2026 року, діагноз: психічно здоровий. 
Роменським районним сектором №3 філії ДУ «Центр пробаці» в Сумській області щодо ОСОБА_4 складено досудову доповідь, згідно якої останній має низький ступінь ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. 
У відповідності до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття. 
Відшкодування заподіяної шкоди судом не визнається як обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 оскільки обвинувачений повернув викрадене майно лише після того як приїхали працівники поліції, що відповідає правовій позиції наведеній в постанові ККС ВС від 15.06.2023 у справі № 613/527/22. 
Обставин, щоб обтяжували покарання у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено. 
Судом відзначається, що відповідно до ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, та інших обставин, що впливають на призначення покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Оскільки судом встановлено, що злочин вчинено ОСОБА_4 у неповнолітньому віці, а тому до обвинуваченого застосовуються правила розгляду справи щодо неповнолітніх, що відноситься до Розділу ХV загальної частини Кримінального кодексу України, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.
У відповідності до вимог ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.
Вищенаведені та встановлені судом дані свідчать про наявність обґрунтованих підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України при призначенні покарання.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16 квітня 2004 року № 5 слідує, що перелік видів покарань, визначений у статті 98 КК України, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття.
При цьому, необхідно зважати, що під час постановлення вироку щодо неповнолітньої особи суд повинен суворо дотримуватися загальних засад кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК України і розділу XI Загальної частини КК України.
Відповідно до ст. 98 КК України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: 1) штраф; 2) громадські роботи; 3) виправні роботи; 4) пробаційний нагляд; 5) позбавлення волі на певний строк.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставин справи, даних про особу обвинуваченого, враховуючи положення Кримінального кодексу України, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітніх та покарання неповнолітніх, що визначають відповідні види покарань і їх строки, які можуть бути призначені неповнолітнім з огляду на конкретний вік неповнолітнього, з урахуванням наведених обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його ставлення до наслідків своїх протиправних дій, на переконання суду зазначене вказує на його бажання виправитися, а тому суд вважає можливим при призначенні покарання за ч.4 ст.185 КК України, застосувати вимоги ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції інкримінованої статті та призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до ст. 124 КПК України із обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Згідно ст. 174 КПК України скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.01.2026 року у справі №585/188/26 на телевізор марки «Hisense» моделі «55А7100F», чорного кольору; ботинки зеленого кольору в яких ОСОБА_4 , перебував на момент скоєння кримінального правопорушення, які було поміщено до спец пакунку № NPU5600879.
Цивільний позов потерпілим не заявлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 174, 349, 369, 370, 374 КПК України, ст.ст. 50, 65, 66, 67, 185 КК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 120 (ста двадцяти ) годин громадських робіт.
Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.01.2026 року у справі №585/188/26 на телевізор марки «Hisense» моделі «55А7100F», чорного кольору та залишити у володінні власника; ботинки зеленого кольору в яких ОСОБА_4 , перебував на момент скоєння кримінального правопорушення, які було поміщено до спец пакунку № NPU5600879, та передати у володіння останньому.
Речові докази, а саме: п`ять слідів рук, які поміщено до пакету Національної поліції України № CRI 1053931; сліди рук, які було поміщено до пакету Національної поліції України № CRI 1053932; та два сліди низу підошви взуття, що були зафіксовані за правилами масштабної фотозйомки, які було поміщено до паперових пакунків, на які було нанесено відповідні пояснювальні написи, знищити. 
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрат на залучення експерта:
- згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-25/746-ТВ від 16.01.2026 Сумського НДЕКЦ МВС України в сумі 2674, 20 гривень;
- згідно висновку судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/119-26/639-Д від 20.01.2026 Сумського НДЕКЦ МВС України в сумі 3119, 90 гривень;
- згідно висновку судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/119-26/638-Д від 16.01.2026 Сумського НДЕКЦ МВС України в сумі 2674, 20 гривень;
-згідно висновку судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-26/747-ТР від 21.01.2026 року Сумського НДЕКЦ МВС України в сумі 4457, 00 гривень;
-згідно висновку судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/119-26/1104-Д від 27.01.2026 року Сумського НДЕКЦ МВС України в сумі 3119, 90 гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області, шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ	  ОСОБА_1