ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 681/721/25>
Провадження № 22-ц/820/267/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю представника позивача, 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області в складі судді Горгулько Н.А. від 04 листопада 2025 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки вказував, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16.05.2019 у справі №754/5484/18 частково задоволено позов ОСОБА_2 , стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на їхню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 27.04.2018 року. Аліменти у вказаному розмірі він сплачував і сплачує регулярно.
Згодом, 13.03.2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів до 10000 грн. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20.07.2023 року у справі №754/5685/23 в позові відмовлено, проте постановою Київського апеляційного суду від 11.01.2024 року вказане рішення скасовано і збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 5000 грн. щомісяця.
Збільшення розміру аліментів на доньку призвело до того, що він став менше коштів витрачати на утримання своєї 71-річної матері ОСОБА_3 , що мало наслідком звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання. ОСОБА_2 була залучена до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, її представник був присутній під час розгляду справи. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.09.2024 року у справі №754/3890/24 з нього, ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на користь матері в розмірі 6000 грн. щомісячно.
На цей час він працює на посаді водія у ТОВ «Аквапростір ЛТД» неповний робочий тиждень та отримує заробітну плату 8000 грн., через брак освіти влаштуватися на більш високооплачувану роботу не має змоги. Крім того, впродовж останніх 5 років хворіє на цукровий діабет ІІ типу та є інсулінозалежним, має гіпертонічну хворобу ІІ ступеню, подагру, у зв`язку з чим потребує регулярного лікування, придбання ліків.
Зважаючи на те, що сукупний розмір аліментів, які він повинен сплачувати на утримання доньки і матері становить 11000 грн., сплачувати аліменти в повному обсязі не має можливості, і тому утворюється заборгованість, яка з часом лише збільшуватиметься. Загальний розмір аліментів на 37,5 % перевищує його заробітну плату, що порушує його права на нормальне існування. 
Тому позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки з 5000 грн. до 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі постанови Київського апеляційного суду від 11.01.2024 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 5000 грн. щомісячно з подальшою індексацією згідно чинного законодавства до досягнення донькою повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання законної сили цим рішенням до досягнення донькою повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне та відмовити в задоволенні позову. На думку апелянтки, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив подані нею письмові докази. Вона не мала реальної можливості подати відзив та письмові докази в 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, оскільки на той час перебувала у відпустці закордоном разом з донькою. Суд безпідставно не дослідив письмові докази, надані ОСОБА_2 , якими підтверджується, що позивач зловживає процесуальними правами з метою зменшення розміру аліментів на утримання доньки. Так, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 07.08.2025 року №5005368529051 матір позивача ОСОБА_3 є власницею двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , гаражного боксу № НОМЕР_1 , площею 59,5 кв.м, що розташований у гаражному кооперативі «Радосинь» по вул. Радунській у м. Києві та 4-х земельних ділянок. Також ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець, КВЕД 70.20.0 (здача в оренду власного нерухомого майна). 
Також суд першої інстанції не врахував, що на момент стягнення з позивача аліментів рішеннями Деснянського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду у справі №754/5484/18 позивач тривалий час не працював, натомість на момент звернення з позовом до Полонського районного суду позивач працює у ТОВ «Аквапростір ЛТД» та отримує заробітню платню. Отже, його матеріальне становище лише покращилося.
Доводи щодо погіршення здоров`я позивача не підтверджені належними доказами, оскільки ці хвороби мали місце задовго до подання цього позову.
Суд першої інстанції помилково встановив, що позивач сплачує аліменти у розмірі 2000 грн. регулярно, незважаючи на присудження аліментів у розмірі 5000 грн. та заборгованість позивача по сплаті аліментів в сумі 60000 грн.

У відзиві ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Вважає, що суд обґрунтовано не взяв до уваги відзив відповідачки, оскільки перебування у відпустці не є поважною причиною для поновлення строку на подання відзиву та письмових доказів. З врахуванням погіршення матеріального стану у зв`язку зі сплатою аліментів на користь ОСОБА_3 та стану здоров`я позивача, суд правомірно зменшив розмір аліментів на утримання дитини.

В засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники справи в засідання не з`явилися, апелянтка просила розглядати справу за її відсутності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16.05.2019 року у справі №754/5484/18 частково задоволено позов ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 27.04.2018 року.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20.07.2023 року у справі №754/5685/23 відмовлено в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів до 10000 грн. щомісячно.
Постановою Київського апеляційного суду від 11.01.2024 року у справі №754/5685/23 скасовано рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20.07.2023 року. Позов ОСОБА_2 задоволено частково, збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14.09.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 до 5000 грн. щомісячно з подальшою індексацією згідно чинного законодавства до досягнення донькою повноліття.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.09.2024 року у справі № 754/3890/24 з ОСОБА_1 стягнуто на утримання його матері ОСОБА_3 аліменти в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи з 19.03.2024 року.
Згідно з довідкою ТОВ «Аквапростір ЛТД» №29/01-1 від 29.01.2025 року ОСОБА_1 працює в товаристві з 20.10.2023 року, на час видачі довідки - на посаді водія автотранспортних засобів, за період з 01.04.2024 по 31.12.2024 рр. отримав дохід 71100 грн., місячний дохід становить 8000 грн.
За даними виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.02.2025 року та 07.05.2025 року ОСОБА_1 має діагнози: інсулінозалежний цукровий діабет ІІ типу, компенсований (Т90), гіпертонічна хвороба ІІ ст., подагра; потребує дієти, постійного прийому цукрознижуючих, гіпотензивних препаратів.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення постанови Київського апеляційного суду від 11.01.2024 року у справі №754/5685/23 про стягнення аліментів на утримання дитини погіршився матеріальний стан позивача, оскільки рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.09.2024 року у справі № 754/3890/24 з ОСОБА_1 стягнуто на утримання його матері ОСОБА_3 аліменти в розмірі 6000 грн. щомісячно, а також погіршився його стан здоров`я, що є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання доньки сторін до 3000 грн. на місяць.

Проте погодитися з цими висновками суду не можна, зважаючи на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За частиною 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, позивач в обґрунтування позову вказував, що останні 5 років хворіє на цукровий діабет ІІ типу, є інсулінозалежним, має гіпертонічну хворобу ІІ ступені та подагру, які почали прогресувати. 
Тобто, ці обставини (щодо наявності вказаних хвороб) мали місце і на час розгляду справи №754/3890/24, рішенням в якій стягнуто з позивача аліменти на утримання доньки.
Водночас матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я позивача з часу зміни розміру аліментів на утримання дитини постановою Київського апеляційного суду від 11.01.2024 року у справі №754/5685/23 та збільшення його витрат на лікування у зв`язку з цим. 

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2024 року у справі №754/3890/24 дійсно стягнуто з ОСОБА_1 на користь його матері ОСОБА_3 аліменти у розмірі 6000 грн. щомісячно. 
Як вбачається зі змісту вказаного судового рішення, ОСОБА_1 письмовою заявою до суду ( як і його представник в судовому засіданні) визнав заявлені позовні вимоги матері про стягнення аліментів у розмірі 6000 грн. щомісячно, незважаючи на свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання своєї доньки в сумі 5000 грн. на підставі постанови Київського апеляційного суду від 11.01.2024 року у справі №754/5685/23.
Саме з цих мотивів виходив Деснянський районний суд м. Києва у рішенні від 19.09.2024 року у справі №754/3890/24, врахувавши, що відповідач, з якого стягуються аліменти на утримання дитини, згоден сплачувати на утримання матері аліменти, що свідчить про його матеріальну спроможність забезпечити утримання і дитини, і матері.
При цьому згідно з довідкою ТОВ «Аквапростір ЛТД» №29/01-1 від 29.01.2025 року заробітна плата ОСОБА_1 як водія автотранспортних засобів у період з 01.04.2024 по 31.12.2024 року залишалася незмінною і становила 8000 грн. на місяць.
В апеляційному суді представник ОСОБА_1 підтвердив, що виконавчий лист на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2024 року у справі №754/3890/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь його матері ОСОБА_3 аліментів у розмірі 6000 грн. щомісячно не пред`являвся нею до примусового виконання. 
Факт незвернення до примусового виконання цього виконавчого листа ОСОБА_3 , відсутність доказів його добровільного виконання позивачем ОСОБА_1 , а також визнана представником позивача обставина, що матір позивача ОСОБА_3 (мешканка Київської області) є власницею, окрім іншого нерухомого майна, двох квартир в м.Києві, в одній з яких постійно проживає позивач, в сукупності свідчать про ознаки штучного створення позивачем ОСОБА_1 підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, встановленого постановою Київського апеляційного суду від 11.01.2024 року в справі №754/5685/23.
Отже, висновок суду першої інстанції про погіршення матеріального стану позивача внаслідок стягнення з нього аліментів на утримання матері та погіршення стану його здоров`я не відповідає наведеним обставинам справи і є помилковим.  
Визначені частиною 1 статті 192 СК України підстави для зменшення розміру аліментів на доньку ОСОБА_4 , встановлених постановою Київського апеляційного суду від 11.01.2024 року у справі №754/5685/23 у розмірі 5000 грн. на користь ОСОБА_2 , відсутні.
З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь апелянтки 1816,80 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1816,80 грн. понесених судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2026 року.

Судді      Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк