Справа № 545/264/26
Провадження № 2-а/545/10/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" березня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Мамишевої А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора Відділу поліції №2 Полтавського районного управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області серії ЕНА №6521399 від 16 січня 2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складені відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та провадження у адміністративній справі стосовно нього закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою інспектора ВП №2 ПРУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Ніфантова Вадима Олександровича серії ЕНА №6521399 від 16.01.2026 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 16 січня 2026 року о 17 годині в м. Полтава по вул. Решетилівська, 17а, керуючи транспортним засобом AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу знаку 5.16 «Рух по смугах» та здійснив поворот ліворуч, де дозволяється лише рух прямо з крайньої правої смуги, чим порушив вимоги п.8.4.г ПДР України – порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та має бути скасованою, оскільки знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» встановлений на перехресті з розгалуженням доріг і діє на все це перехрестя. На інше перехрестя, яке знаходиться далі і на якому він перебував під час повороту, цей знак не діє. Тобто, перехрестя, де відбувається розгалуження доріг, він проїхав не порушуючи вимог знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а вже на наступному перехресті повернув ліворуч. Також проситься стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 665,60 грн.
У відзиві представник відповідача вважає позов безпідставним та необґрунтованим, заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме п. 8.4 ґ «Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків», водій не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «напрямки руху по смугах» та здійснив поворот ліворуч де дозволяється лише рух прямо з крайньої правої смуги. Факт розвороту не з крайньої правої смуги позивач не заперечує. Позивач у позовній заяві зазначає, що він рухався дорогою яка відокремлена та дорожній знак 5.5 «Дорога з одностороннім рухом», слід зазначити, що дорожній знак 5.5 розташований саме перед перехрестям та вказує, що в попереду дорога з одностороннім рухом. Відповідно до правил дорожнього руху України дорожній знак 5.5 «Дорога з одностороннім рухом» встановлюється безпосередньо на початку дороги або проїзної частини де починається односторонній рух. Проте, в даному випадку позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, а також доказів відсутності факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Факт вчинення правопорушення є доведеним поза розумним сумнівом.
Ухвалою суду від 05.02.2026 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести без його участі та врахувати надані ним пояснення. Зазначив, що дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» перестає діяти одразу за перехрестям, перед яким він встановлений, а саме за перехрестям з розгалуженням доріг. Відповідно до Правил дорожнього руху України, дорожній знак 5.5 «Дорога з одностороннім рухом» встановлюється безпосередньо на початку дороги або проїзної частини, де починається односторонній рух. Тобто, за перехрестям з розгалуженням доріг, почалася дорога з одностороннім рухом. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином.
За відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази по справі, дійшов до такого висновку.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16.01.2026 інспектором ВП №2 ПРУП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Ніфантовим Вадимом Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6521399 від 16.01.2026, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.4).
Згідно оскаржуваної постанови позивач 16.01.2026 о 17:28:39 в м. Полтава по вул. Решетилівська, 17а, керуючи транспортним засобом AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу державного знаку 5.16 «Рух по смугах» та здійснив поворот ліворуч, де дозволяється лише рух прямо з крайньої правої смуги, чим порушив вимоги п.8.4.г ПДР України – порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.
Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
Статтею 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Таким чином, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
В силу положень статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху (надалі - ПДР), затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).
Згідно п.8.4.ґ Правил дорожнього руху України, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Згідно п. 5.16 Правил дорожнього руху, знак 5.16 означає «Напрямки руху по смугах», показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.
Відповідно до п.5.5 Правил дорожнього руху зазначено, що знак застосовується для позначення дороги або відокремленої проїзної частини, по всій ширині якої транспортні засоби рухаються в одному напрямку.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено у ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Обов`язковість наявності об`єктивних доказів вчинення правопорушення навіть за умови притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення є сформованою правовою позицією, викладеною зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року по справі №357/10134/17.
Частиною першою ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
З наданої позивачем схеми руху вбачається, що дорожній знак 5.16, який розташований на вулиці Решетилівська дозволяє рух трьома полосами, одна – тільки прямо, друга – тільки прямо, третя дозволяє рух по розгалуженій дорозі на право. Позивач, рухаючись прямо звернув згідно знаку 5.16 вправо на розгалужену дорогу, де після розгалуження знак уже перестає діяти. Рухаючись відповідно до вимог дорожнього знаку 5.16, позивач не порушив правил дорожнього руху.
Знак 5.5 «Дорога з одностороннім рухом» дозволяє обирати будь-яку зручну смугу руху, а також поворот праворуч чи ліворуч, рух прямо або задній хід. Тобто, позивач рухаючись по дорозі на якій почав діяти знак 5.5 «Дорога з одностороннім рухом» мав право здійснити поворот ліворуч, оскільки дія знаку поширюється на всю ширину проїзної частини, де транспортні засоби рухаються лише в одному напрямку, позначеному стрілкою. 
Відтак, позивач діяв відповідно до дорожніх умов і згідно з засобами організації дорожнього руху таких, як дорожні знаки.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні - технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису.
Показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису, у тому числі тих, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказом в розумінні статті 251 КУпАП за умови дотримання приписів частини 3 статті 283 КУпАП, якими чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відеоматеріали з нагрудного відео-реєстратора працівника поліції, які додані до матеріалів справи, не відображають обставини, викладені в оскаржуваній постанові, і з вказаного відео не вбачається, що позивач порушував вимоги дорожнього знаку 5.16 «напрям руху по смугах». На вказаному відеозаписі міститься лише епізод розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача та розмови працівника поліції з водієм, однак самого факту порушення ПДР України не зафіксовано.
Позивач заперечує такі обставини, зазначаючи що не вчиняв адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будь яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, матеріали справи не містять.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем до відзиву не додано належних та допустимих доказів, які б доводили правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення за спірною постановою.
Висновки суду за наслідками розгляду справи.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, а саме, скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір 665,60 грн., що підтверджено платіжною інструкцією 1.514295051.1 від 02.02.2026.
Отже, сума сплаченого позивачем судового збору підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у даній справі.
Керуючись ст.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України,
вирішив:
позов задовольнити.
Скасувати постанову інспектора Відділу поліції №2 Полтавського районного управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області серії ЕНА №6521399 від 16 січня 2026 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП та провадження у справі закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області (адреса: вул. Юліана Матвійчука, 83, м. Полтава, код ЄДРПОУ 40108630) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 665,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, яким рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя   О. В. Любчик