ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4601/24 Суддя першої інстанції: Сергій КЛОПОТ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Файдюка В.В.
суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ПФ в Чернігівській області) про:
- визнання протиправними дій ГУ ПФ в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з обмеженням максимальним розміром, невиплаті індексації пенсії та зменшення основного розміру пенсії з 71% на 70% з 01.02.2022 на підставі оновленої довідки від 06.03.2023 №ФЧ52710 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, складеної та направленої уповноваженим державним органом - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язання ГУ ПФ в Чернігівській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 на підставі оновленої довідки №ФЧ52710 від 06.03.2023 станом на 01.01.2022 про розмір грошового забезпечення, яке визначено постановою Кабінету Міністрів України №704, відповідно до статтей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основний розмір пенсії складає 71% від грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 у відповідності до вимог статтей 22 і 58 Конституції України та здійснити нарахування та виплату індексації пенсії відповідно до законів України з урахуванням раніше виплаченої пенсії.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 позов задоволено повністю:
- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в проведенні ОСОБА_1 перерахунку розміру раніше призначеної пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.03.2023 №ФЧ52710;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 лютого 2022 року на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.03.2023 №ФЧ52710, з розрахунку 71 % грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі №620/3423/24 та зобов`язати ГУ ПФ в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 на підставі оновленої довідки №ФЧ52710 від 06.03.2023 станом на 01.01.2022 про розмір грошового забезпечення, яке визначено постановою Кабінету Міністрів України №704, відповідно до статтей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основний розмір пенсії складає 71% від грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 у відповідності до вимог статтей 22 і 58 Конституції України та здійснити нарахування та виплату індексації пенсії відповідно до законів України з урахуванням раніше виплаченої пенсії.
Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 лютого 2022 року на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.03.2023 №ФЧ52710, з розрахунку 71 % грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, проведеної на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що такий судовий акт необхідно ухвалити з метою ефективного відновлення порушеного права позивача та уникнення необхідності повторного звернення до суду.
Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Свою позицію обґрунтовує тим, що обмеження пенсії максимальним розміром передбаченого положеннями чинного законодавства, виплата пенсії, що перевищує максимальний розмір, здійснюється без індексації, яка, до того ж, нараховується у межах максимального розміру пенсії. Окремо звертає увагу, що оскільки пенсія позивача перерахована після 01.01.2022 у зв`язку з підвищенням розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, то правові підстави для нарахування та виплати індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 відсутні.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 постановленою у складі судді-доповідача Заїки М.М., суддів Сорочка Є.О. та Чаку Є.В., відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2025 прийнято справу до провадження судді-доповідача Файдюка В.В., суддів Сорочка Є.О. та Чаку Є.В.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2025 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 20.01.2026.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 зобов`язано ГУ ПФ в Чернігівській області надати суду належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 , а також продовжено ОСОБА_1 строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу на п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали, яку отримано позивачем у розумінні процесуального закону 11.02.2026 (п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України).
Водночас, у межах встановленого строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Викладене свідчить, що додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, які не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень чи постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (рішення, ухвали) можуть увалюватися (постановлятися) у випадку, зокрема, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання.
Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (рішення, постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки.
До такого висновку щодо застосування положень ст. 252 КАС України прийшов Верховний Суд у постанові від 31.07.2024 у справі № 440/3166/20.
Матеріали справи свідчать, що при ухваленні рішення від 01.07.2024 суд першої інстанції досліджував докази, що стосувалися питання перерахунку пенсії з 01.02.2022 на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.03.2023 №ФЧ52710 з розрахунку 71% грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум. Зокрема, до цих доказів належала довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.03.2023 №ФЧ52710, видана на виконання рішення суду. Крім іншого, судом першої інстанції при ухваленні рішення від 01.07.2024 досліджувалися матеріали пенсійної справи щодо основного розміру пенсії позивача - 71%.
Водночас, аналіз змісту рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 не містить відомостей про те, що при його ухваленні судом не досліджувалися докази, що містять відомості про обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним, а також докази, що містять інформацію про виплату позивачу індексації пенсії. Обставини щодо згаданих питань судом першої інстанції при ухваленні рішення не встановлювалися.
Зважаючи на викладене вище та з огляду на мету запровадженого законодавцем інституту додаткового рішення колегія суддів приходить до висновку, що ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного додаткового рішення від 30.12.2024 щодо частини позовних вимог, які не були вирішені судом при ухваленні рішення від 01.07.2024, водночас щодо яких не досліджувалися докази, суперечить нормам процесуального права, зумовило фактично зміну змісту первісного рішення, а відтак підлягає скасуванню.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про відсутність правових підстав для виплати позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром та з урахуванням індексації колегія суддів зазначає, що указані питання по суті судом першої інстанції не вирішувалися, а тому суд апеляційної інстанції не надає оцінку питанням наявності або відсутності у позивача права на перерахунок пенсії у визначений ним спосіб.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення, оскільки залишив поза увагою те, що при ухваленні первісного рішення не досліджував докази щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та щодо нарахування і виплати йому індексації пенсії.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, а додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 252 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.
Додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року - скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк
Судді Є.О. Сорочко
Є.В. Чаку
Повне судове рішення складено 03 березня 2026 року.