ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/37184/25
Провадження № 22-ц/820/871/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Демчук В. М.,

розглянув у закритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року (суддя Колієв С. А., повне судове рішення складено 11 лютого 2026 року) у справі за заявою Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :

19 грудня 2025 року Державна податкова служба України в особі Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (далі - ГУ ДПС у Хмельницькій області), звертаючись до суду із вказаною заявою, зазначала, що ФОП ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до 31.03.2024 перебував на спрощеній системі оподаткування, платник єдиного податку 2 групи, а з 01.04.2024 на загальній системі оподаткування. Задекларований обсяг доходу згідно з поданою податковою декларацією платника єдиного податку ФОП за 2023 рік складає 3370217,21 грн. Відповідно в останнього виник обов`язок реєстрації платником ПДВ з дати перевищення 1000000 грн та з моменту переходу на загальну систему оподаткування. 13.05.2024 на адресу ФОП ОСОБА_1 надіслано лист щодо надання у відповідності до ПК України інформації та копії документів за період діяльності з 01.01.2023 по 28.05.2024. Вказаний лист був отриманий адресатом 21.05.2024. Проте реєстраційну заяву платника ПДВ форми 1-ПДВ ФОП ОСОБА_1 не подав та не надав пояснень щодо задекларованого обсягу доходу, а 28.05.2024 прийняв рішення про припинення підприємницької діяльності. 
З метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 відповідно до наказу № 1156-П від 11.03.2025 працівники ГУ ДПС у Хмельницькій області 10.04.2025 здійснили виїзд за його податковою адресою, під час якого установили, що останній за вказаною адресою відсутній. Дружина ОСОБА_2 повідомила, що її чоловік ОСОБА_1 тривалий час перебуває за межами України.
Тому заявник просив зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» в особі Хмельницької філії АТ КБ «ПриватБанк» надати інформацію про обсяг та обіг коштів з відображенням дат та часу платежів, платників, суми та призначення платежу по розрахункових рахунках платника податків ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 28.05.2024 на рахунках НОМЕР_1 (російський рубль), НОМЕР_2 (долар США), НОМЕР_3 (українська гривня).
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року у задоволенні заяви відмовлено.
Державна податкова служба України в особі ГУ ДПС у Хмельницькій області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Вказує, що заява є обґрунтованою відповідно до вимог статті 348 ЦПК України та містить детальний виклад обставин, у зв`язку з якими виникла потреба у розкритті банківської таємниці щодо руху коштів по банківських рахунках ФОП ОСОБА_1 . Суд не взяв до уваги те, що необхідність розкриття банківської таємниці зумовлена проведенням перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів суб`єктом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 до державного бюджету та з`ясування наявності або відсутності порушень податкового законодавства.
У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.
Представник заявника подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що 16.05.2024 Головне управління ДПС у Хмельницькій області направило на адресу реєстрації ОСОБА_1 лист № 6936/6/22-01-24-09 від 13.05.2024 про надання інформації та копії документів щодо підтвердження/спростування наявності підстав для обов`язкової реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника податку на додану вартість відповідно до вимог пункту 181.1 статті 181 розділу V ПК України. Вказаний лист був отриманий ОСОБА_1 21.05.2024. (а. с. 76, 79). 
28.05.2024 ФОП ОСОБА_1 прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності.
Відповідно до наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області № 1156-П від 11.03.2025 вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2018 по 28.05.2024 та з питань правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2011 по 28.05.2024. (а.с. 46).
08.04.2025 відповідно до наказу № 1156-П від 11.03.2025 головним державним інспекторам відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Хмельницькій області Сураєву О. та Боднар О. надано направлення на перевірку за № 2375 та № 2377. (а.с. 44, 45).
Згідно з актом від 11.04.2025 № 306/22-01-24-07/ НОМЕР_4 , який складений головними державними інспекторами відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Хмельницькій області Сураєвим О. та Бондар О., вставлено відсутність платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Фактичне місце знаходження ОСОБА_1 на час перевірки невідомо. (а. с. 40).
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні заяви з таких підстав. 
Банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом про банки і банківську діяльність (частина 1 статті 1076 ЦК України).
Згідно з частинами 1 і 2 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.
Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України, інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. 
За змістом статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи, або за рішенням суду. Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності. Неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.
Відповідно до підпункту 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи. визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право безоплатно від платників податків, а також від Національного банку України, банків, інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей довідки у порядку та на підставах, визначених цим Кодексом, з урахуванням законів, що визначають порядок розкриття зазначеними особами інформації, що містить банківську таємницю, таємницю надавача платіжних послуг, інформацію щодо дотримання встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність», а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів/електронних грошей на рахунках у банку/небанківському надавачу платіжних послуг, електронних гаманцях, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. 
Контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження (пункт 73.3 статті 73 ПК України).
Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (підпункт 73.3.2 пункту 7.3 статті 73 ПК України).
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України (стаття 75 ПК України, пункт 75.1).
Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, серед іншого, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (стаття 78 ПК України, підпункт 78.1.4).
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (стаття 78 ПК України, пункт 78.4).
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (стаття 42 ПК України, пункт 42.2).
У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (стаття 42 ПК України, пункт 42.5).
У пункті 11 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.
Порядок розгляду судом справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб, врегульований у главі 12 ЦПК України.
У пунктах 4 та 5 частини 1 статті 348 ЦПК України передбачено, що у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.
Згідно з частиною 2 статті 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.
Ініціювавши проведення документальної позапланової виїзної перевірки, податковий орган мав обов`язок надіслати ФОП ОСОБА_1 копію наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
Заявник не надав суду належних та допустимих доказів надіслання (вручення) ФОП ОСОБА_1 повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки, його вибуття з податкової адреси та неможливості вручення йому повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки. 
Крім того, заявник просив розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо контрагентів ФОП ОСОБА_1 , що є неможливим у рамках розгляду цивільної справи.
Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви. 
Колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи заяву, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані докази, правильно визначив юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, а тому оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 
Повне судове рішення складено 01 квітня 2026 року.

 
Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта