Справа № 405/2078/26
провадження № 3/405/343/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 	м. Кропивницький	

Подільський районний суд м. Кропивницького у складі: головуючого судді Майданнікова О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому, матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 , громадянки України, вдова, маючої на утриманні неповнолітнього сина 2009 р.н., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , 
за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
встановив:
27.03.2026 близько 08 год. 00 хв. в АДРЕСА_3 було встановлено, що мати ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання свого неповнолітнього сина  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, син не відвідує навчання у Кропивницькому будівельному коледжі де син навчається на 1-му курсі з 19.01.2026 по 27.03.2026, без поважних причин, чим порушила ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України. Дії  ОСОБА_1 відповідно до протоколу кваліфіковано як правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , якій було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, пояснила, що проживає у АДРЕСА_2 . Працює офіційно продавцем – наставником у «Файно Маркет». Середньомісячний заробіток–отримує 15 000 грн. ОСОБА_3 , проживає разом з мамою інвалідом 2-ї групи та неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також суду повідомила, що її син навчається у будівельному коледжі, однак, зі слів сина, він не бажає продовжувати навчання у цьому закладі. Зокрема, син повідомив, що планує перевестися до аграрного коледжу, проте відмовився здійснити переведення після Нового року, як вона йому пропонувала. Зі слів особи, з 19.01.2026 син припинив відвідувати заняття. Вона неодноразово спілкувалася з ним щодо необхідності продовження навчання, пропонувала як варіант повернення до школи або переведення до іншого навчального закладу, однак син відмовився, зазначивши, що до школи не повернеться та планує вступати до аграрного коледжу восени. Особа повідомила, що син не дослухається до її зауважень, вважає себе достатньо дорослим для самостійного прийняття рішень. Зі слів особи, син проходив бесіди з директором та куратором навчального закладу, а також йому пропонувалася консультація з психологом, від якої він відмовився. ОСОБА_1 зазначила, що вона намагалася вплинути на ситуацію, пояснювала сину необхідність отримання освіти, разом із ним зверталася до куратора з метою організації допомоги у навчанні, однак син відмовляється від будь-якої допомоги. Вона повідомила, що син раніше навчався у математичному класі, є розумним та здібним, однак причини зміни його поведінки їй невідомі. ОСОБА_1 зазначила, що вона та бабуся, яка проживає разом із ними та є малорухомою постійно підтримують зв`язок із куратором навчального закладу. Куратор, за її словами, регулярно повідомляє про відсутність сина на заняттях, після чого вона одразу зв`язується з ним, однак він може перебувати як вдома, так і в інших місцях. Зі слів особи, до січня син відвідував заняття нерегулярно. Останнього разу під час спілкування з куратором обговорювалося питання переведення сина, при цьому куратор повідомила, що для переведення необхідно попередньо визначитися з іншим навчальним закладом, отримати відповідну довідку та лише після цього можна забрати документи з поточного коледжу, що необхідно було зробити до Нового року. На даний час, як повідомила особа, син влаштувався на роботу, попередньо звернувшись до неї за дозволом. За її словами, він працює на критому ринку в магазині, виконуючи роботи з перенесення будівельних матеріалів, при цьому повідомив, що працевлаштування є офіційним. Особа також зазначила, що син не вживає алкоголь та не курить, та що вона постійно підтримує зв`язок із навчальним закладом і куратором.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, що підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №486831 від 27.03.2026 (а.с.1); реєстрація до ІКС ІПНП в ЄО (а.с.2); повідомлення з ССД (а.с.3); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких остання проживає за вище вказаною адресою разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказала на те, що її син дійсно деякий час не відвідував навчальний заклад (а.п.4); повідомленням з навчального закладу, а саме з «Кропивницького будівельного фахового коледжу» до Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради від 05.03.2026 №106 (а.с.5); повідомленням з навчального закладу, а саме з «Кропивницького будівельного фахового коледжу» до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 27.03.2026 №146 (а.с.6); характеристика на здобувача освіти Кропивницького будівельного фахового коледжу ОСОБА_2 , відповідно до якої характеризується негативно (а.с.7); копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8); копією паспорта на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-10).
Разом з тим, аналіз наданих доказів та пояснень  ОСОБА_1 свідчить про те, що остання, будучи обізнаною про систематичне невідвідування її сином навчального закладу протягом тривалого часу, не вжила достатніх та ефективних заходів реагування, спрямованих на забезпечення виконання ним обов`язку щодо навчання.
Наведені пояснення ОСОБА_1 свідчать лише про пасивну позицію щодо вирішення ситуації та не підтверджують належного контролю за поведінкою неповнолітнього, що є складовою батьківських обов`язків.
Саме по собі повідомлення про проведення розмов, переконання чи підтримання зв`язку з куратором не може вважатися належним виконанням батьківських обов`язків за відсутності реального результату у вигляді відновлення навчального процесу або вжиття інших дієвих заходів.
Суд враховує, що невідвідування навчального закладу мало не одноразовий, а тривалий характер (з 19.01.2026 по 27.03.2026), що свідчить не про випадкову ситуацію, а про стале ігнорування обов`язку щодо здобуття освіти, яке не було належним чином припинено матір`ю.
Вказані докази є належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184КУпАП та винність ОСОБА_1 у її вчиненні.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Частиною 1 статті 184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається, зокрема, в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад).
Суб`єкт цього адміністративного правопорушення - фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
При цьому, суд звертає увагу на те, що чинне законодавство України не містить єдиного визначення поняття «неповнолітні». Одна група нормативно-правових актів (Сімейний кодекс України, Цивільний кодекс України) поняття «малолітній» та «неповнолітній» співвідносять, як частини цілого, яким є поняття «дитина». Тобто поняття «дитина» включає дві складові: «малолітній» та «неповнолітній», які є окремими самостійними групами.
Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Інша група нормативно-правових актів (Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України) неповнолітній включає всю вікову протяжність, до 18 років, а малолітній (малолітня особа) відноситься до неповнолітнього, з 14 років. Тобто малолітній та неповнолітній співвідносяться між собою як частина й ціле, а термін «дитина» не використовується.
Так, сукупний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів в співвідношенні із завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, свідчить про те, що термін «неповнолітні діти», який використовується у статті 184 КУпАП охоплює коло осіб, які не досягли повноліття, тобто яким не виповнилося 18 років, права і свободи яких перебувають під особливою охороною держави.
При цьому, суду не надано жодних належних доказів того, що ОСОБА_1 вживала конкретних та результативних заходів впливу на неповнолітнього, спрямованих на забезпечення його обов`язку щодо навчання, зокрема звернення до відповідних органів, ініціювання переведення до іншого навчального закладу у встановленому порядку або вжиття інших заходів контролю.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про систематичне невиконання її сином обов`язку щодо навчання, не забезпечила належного контролю за його поведінкою та не вжила достатніх заходів для усунення зазначених порушень, що свідчить про ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків.
За таких обставин у її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання неповнолітньої дитини.
Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).
При накладенні стягнення відповідно до ч. 2 ст.33 КУпАП суд враховує: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, яка раніше, відповідно до матеріалів справи, до адміністративної відповідальності не притягувалася, докази про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення суду не надано; її майновий стан, а саме те, що остання працює; відсутність обставин, що обтяжують та обставин, що пом`якшують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, тому вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.184КУпАП у виді попередження, та відповідно до вимог ст.40-1КУпАП стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 283, 284, 287 КУпАП, -

постановив:

визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37993783, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача – UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету – 22030106, призначення платежу - Судовий збір, адміністративне правопорушення ( ОСОБА_1 ) справа №405/2078/26, Подільський районний суд м. Кропивницький.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд м. Кропивницький протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя        Олексій  Іванович Майданніков