Справа № 734/4615/25 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/282/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд
у складі: головуючого-судді Салая Г.А., 
за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Гармаша М.Ю. (в режимі відеоконференції), 

розглянувши апеляційну скаргу захисника Гармаша М.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2026 року, 

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 665 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим встановлено, що ОСОБА_1 16.10.2025 року, о 19:18 год, на 114 км автодороги у Чернігівському районі Чернігівської області керував транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер» та у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись із рішенням суду, захисник Гармаш М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 . 

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що водій не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та погоджувався пройти такий, однак його не було доставлено до лікарні у порушення ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку від 17.12.2027 № 1103, п. 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, що свідчить про відсутність події та складу правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 . Також вважає направлення на проходження огляду, яке знаходиться у матеріалах, недопустимим доказом, оскільки складання та оголошення такого не зафіксовано на відео. Крім того, вважає, суд безпідставно відмовив у об`єднанні двох протоколів щодо ОСОБА_1 в одне провадження, що позбавило його можливості ефективно захищатися. 

Дослідивши апеляційну скаргу, вислухавши апелянта та його підзахисного, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити із викладених підстав, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 485310 від 16.10.2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в медичному закладі відмовився, від підпису та пояснень також відмовився (а.с. 12).

Згідно даних наявних у матеріалах справи акту огляду та направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зазначено, що у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці (а.с. 5, 6).

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на вимогу поліцейських, після переслідування через невиконання вимоги про зупинку. У ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому роз`яснені та запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився, але при продутті приладу умисно імітував таке та замість видихання повітря, вдихав, на що працівниками поліції неодноразово було звернуто увагу водія та роз`яснено, що у противному випадку, таке буде розцінено як ухилення від проходження огляду на місці. Запропоновано пройти огляд у медичному закладі, від чого водій не відмовлявся, але диктував свої умови щодо необхідності дочекатися когось на місці зупинки, при цьому неодноразово повторив, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На повторні неодноразові пропозиції пройти огляд у медичному закладі, водій не відповідав прямо на поставлене питання, на що йому було роз`яснено, що таку поведінку буде розцінено як відмову. У подальшому складено відповідний протокол, який був оголошений ОСОБА_1 , від підпису та дачі пояснень останній відмовився. 

Таким чином, місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно установив фактичні обставини, які полягали у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я.

Такі обставини не спростовуються доводами апеляційної скарги щодо відсутності відмови особи від огляду та незабезпечення поліцейськими проходження огляду у лікарні, оскільки із зафіксованої розмови вбачається, що водієві роз`яснено порядок проходження огляду, однак останній вочевидь не мав наміру проходити огляд як на місці зупинки та ухилявся, імітуючи продування приладу, так і в лікарні, диктуючи умови, за яких він поїде на огляд. Такі дії водія правильно розцінені поліцейськими як відмову від огляду та складено відповідний протокол. 

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 

І відсутність відеофіксації складання такого документу як направлення водія на огляд не спростовує встановлених фактичних обставин та наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності. 

Так само доводи щодо відмови суду у об`єднанні матеріалів адміністративних справ не заслуговують на увагу, оскільки таке є правом суду, а не обов`язком і не впливає на прийняте судом рішення по суті. При цьому з даного приводу судом винесено вмотивовану постанову. 

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Гармаша М.Ю. залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай