Справа № 468/2236/25
2/468/805/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді Янчука С.В., секретаря Волощук А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.
1.1 В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку : доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням від 05.12.2023 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. В подальшому рішенням суду від 26.09.2024 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3200 грн. щомісячно, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.08.2024 року. На момент ухвалення рішення відповідач не мав стабільного офіційного доходу, що й стало підставою для визначення аліментів у фіксованому розмірі. Проте на даний час обставини істотно змінилися: відповідач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та отримує стабільне грошове забезпечення. Відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення військовослужбовців включає посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні та додаткові виплати. Таким чином, доходи відповідача суттєво зросли, і у нього з`явилася реальна можливість забезпечувати дитину належним рівнем утримання. Вважає, що розмір аліментів підлягає зміні та визначені у частці від заробітку відповідача у розмірі від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
1.2 Відповідач направив до суду заяву, згідно якого заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі частини його доходу. Вказує, що він бере участь в утриманні дитини, сплачує аліменти та надає додаткову допомогу на утримання дитини у вигляді грошових подарунків на день народження, свята. Крім того зазначає, що на його утриманні є двоє непрацездатних батьків, має ряд хронічних захворювань, що потребують лікування. Заперечує щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., вважає просить суд визнати судові витрати позивача у розмірі 2000 грн. 

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 08.10.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач висловив свою позицію у заяві наданій до суду, підстав для відкладення розгляду справи у суду не має.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

3.1. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 05.12.2023 розірвано (а.с.13).
3.2. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).
3.3. Зі змісту позовної заяви та даних ЄДРСР рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.09.2024 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3200 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.08.2024 року
3.4. Згідно заяви відповідача від 02.12.2025 року та від 23.12.2025 останній вказує , що на час розгляду справи проходить службу в Збройних Силах України. (а.с.33).

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).
За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України).
Відповідно до положень ч.1 ст.183 СК України, стягнення аліментів здійснюється у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка визначається судом.
При цьому підстави стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183 СК України.
Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
В безспірному порядку за судовим наказом, що не підлягає апеляційному оскарженню, відповідно п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, стягуються аліменти в розмірі на одну дитину.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

5.1. Позивачка як отримувач аліментів бажає збільшити розмір аліментів та визначити їх у частці від доходу, що є саме її правом. При цьому відповідач працевлаштований, не довів неспроможність сплачувати аліменти у розмірі, який визначений позивачкою, інших дітей на його утриманні не має. 
Відповідач просить суд врахувати, що на у його утримані перебувають непрацездатні батьки, а також те, що він має ряд хронічних захворювань, що потребує витрат. Однак, належних доказів саме утримання непрацездатних батьків, як і витрат на лікування, що суттєво впливало б на майновий стан відповідача, останнім не надано. На переконання суду долучені до заяви відповідача копії пенсійного посвідчення, довідки МСЕК, довідки про доходи батьків не є належним доказом саме факту утримання відповідачем своїх батьків, доказів щодо значних витрат на своє лікування відповідачем теж не надано.
5.2. Вирішуючи дану справу, суд керується принципом забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Сплата аліментів розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини та прав відповідача. Разом з тим, це мінімальний розмір аліментів, передбачений законом. Беручи до уваги те, що відповідач працевлаштований, при стягненні аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку, розмір його щомісячного доходу буде більшим прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку, а також більшим за мінімальну заробітну плату, встановлену ЗУ «Про Державний бюджет України» та надасть відповідачу фінансову можливість забезпечити свої потреби.
5.3. Щодо дати, з якої слід стягувати аліменти, то відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у змінений спосіб аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. 
5.4. Щодо розподілу судових витрат, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки, позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, із відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи позивачкою надано: договір № 02-10/25 про надання правничої допомоги від 02.10.2025 року, Акт узгодження суми гонорару та порядку розрахунків до договору про надання правничої допомоги № 02-10/25 від 02.10.2025 року, платіжну інструкцію на суму 5000,00 грн ( а.с. 22-26).
При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги вищенаведене, а також конкретні обставини справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є співмірними зі складністю справи.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп.
За таких обставин, керуючись ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 133, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 192 СК України, ст. 4, 5 ЗУ «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити. 

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначених за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області в цивільній справі № 468/1612/24 від 26.09.2024 року, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн.. 20 коп. судового збору.

Виконавчий лист виданий в цивільній справі № 468/1612/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, відкликати, та після закінчення його виконання станом на день набрання законної сили рішенням суду, повернути до суду, що його видав. 

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )
Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )
Повне судове рішення складене 20.04.2026 року.

СУДДЯ: